Smärre meddelanden. 



Gäss häckande i Hornborgasjön. 



Vid ett af mig nyligen företaget besök vid nämnda sjö berät- 

 tade min roddare, en fiskare, att i början af augusti i fjor en gås- 

 familj bestående af 2 gamla och 7 ungar varseblefvos i sjön. Då 

 han nämligen en morgon vittjade sina fiskredskap, som han hade 

 utsatta ett stycke norr om den invid sjöstranden belägna gården 

 Stommen, uppträdde dessa gäss på det närliggande gungflyet, som 

 under denna ig 18 års torra sommar upptog större delen af sjöns 

 mellersta del. De båda gamla fåglarna, mycket ängsliga för sina 

 ungar, hvilka sprungo ut mot klarvattnet och lyfte för att efter en 

 kort flykt utmed vattenytan åter falla ned, visade ringa skygghet. 

 På förfrågan huru dessa gäss sågo ut, berättade han, att de båda 

 gamla syntes större än de gäss, som annars årligen höst och 

 vår hålla till i sjön. — Sädgässen äro här under flyttningarna så 

 vanliga företeelser, att deras utseende är noga bekant för hvar och 

 en af traktens inbyggare — samt voro ljusare till färgen. Samma 

 flock hade äfven vid åtskilliga tillfällen under eftersommaren iakt- 

 tagits af Stommens ägare, såväl han som ofvannämnde fiskare fullt 

 trovärdiga personer. Här förefinnes enligt min åsikt intet tvifvel 

 om att det varit grågäss som hitflyttat, och för hvilkas trefnad 

 terrängen numera är idealisk, då nu, efter sjöns sänkning, nästan 

 hela ytan sommartiden utgöres af ett för människor och större fyr- 

 fotadjur fullkomligt otillgängligt träsk, med ett bredt band från 

 stranden bevuxet med videbuskar och gräs, i hvilket talrika vatten- 

 pussar förekomma, samt en myckenhet kvarstående gammal vass 

 och i midten ett för båtar oåtkomligt klarvatten, således just sä- 

 dana naturförhållanden, som gässen älska. Så synes den gamla 

 satsen bekräftas, att intet ondt finnes, som ej har, åtminstone något, 

 godt med sig. 



d. ^V-i 19- H. Nyqvist. 



Ett paleontologiskt misstag rättadt. 



Ar 1893 beskref fransmannen Filhoi. några benplåtar med 

 kornig yta, hvilka funnits i oligocena lager i Frankrike. Han trodde, 

 att de utgjorde rester af en utdöd bälta, och gaf därför namnet 



