■ KLIMATETS INVERKAN PA REPTILIERNAS FÄRGER liq 



Rådde) få anses vara den sista något så när — om ock ej i 

 oförändradt skick bibehållna resten af den tertiärskog,som en gång 

 betäckte hela Sydeuropa med tillhörande öar. Jag minns, 

 hur någon klassisk författare (Strabo?) på tal om Siciliens 

 urskogar nämnner, att »dessa voro så fyllda av vällukter, att 

 man ej kunde använda jakthundar». Så rika äro än i dag de 

 västkaukasiska urskogarna, fastän jakthundar nog kunna an- 

 vändas. Under en dylik vegetationsperiod har naturligtvis fuk- 

 tigheten varit betydande, regnen intensiva och ihållande, det 

 sydeuropeiska klimatet har i mångt och mycket liknat det nu- 

 varande pontiska. Det är tämligen påtagligt, att en eller flera 

 stamformer till våra europeiska murödlor härstamma från 

 detta skogsområde, lefvat under ungefär samma förhållanden som 

 den kaukasiska rudis-formen och af orsaker, som förut nämnts, 

 varit starkt pigmenterade. De svarta ödlorna på Medelhafvets 

 klippöar skulle alltså vara de sista resterna af en urform, som 

 lefvat på urskogarnes och kusternas klippbranter och bibehållit 

 vissa karaktärer ända in till våra dagar. Frånvaron af de på fast- 

 landet vanliga fienderna kan förklara, att formerna öfv,er huf- 

 vud taget kunnat bibehålla sig utan att antaga lämpliga skydds- 

 färger. Detta har icke varit möjligt på de större, visserligen 

 bevuxna, men senare torrare vordna öarne och fastlandet — 

 där har utvecklingen gått fram mot ljusare resp. gröna former. 

 Att utvecklingen gått från söder mot norr behöfver väl knappt 

 diskuteras. Om däremot Mindre Asiens många murödlelik- 

 nande arter, som sins emellan rätt starkt öfverensstämma i 

 teckning och därför göra intryck af primära former, likaså 

 skulle härstamma från mörka former, som utvandrat från 

 skogsregionen och ljusnat i bergen, må vara osagdt och vill jag 

 ej närmare gå in på denna fråga, då jag ej varit i tillfälle att 

 själf studera mer än ett fåtal af dem i frihet. 



Förflytta vi oss så ut till de sterila eller åtminstone under 

 en stor del af året sterila, uttorkade stäpperna eller klippfor- 

 mationerna, möta vi helt andra ödletyper. När stäppfloran 



