KLI.MATKTS INVERKAN PA RKPJII.IERNAS KARGER 121 



Dylikt hade jag aldrig förut sett en ödla göra, men förklarin- 

 gen var lätt att finna. Det var hanarna, som uppförde sig så 

 egendomligt; de ville visa honorna, kanske äfven hvarandra 

 och äfven mig, vetgiriga människobarn, som råkat in midt i 

 deras bröllopsdans, sin största prydnad, öfver hvilken de voro 

 så stolta och täflade med hvarandra: svansens mönjeröda un- 

 dersida! Den öppna terrängen och de skarpögda fienderna 

 tilläto endast öfversidans sandgula skyddsfärg, men ingen i 

 ögonen fallande bröllopsstass; så hade naturen funnit denna 

 utväg. Djuren voro så lifliga och upprörda, att de knappt 

 togo någon notis om mig, äfven när jag berörde dem med 

 mitt spö. Det var svårt att slita sig från den lustiga leken, 

 det var en af dessa stunder, då naturforskaren känner sin 

 största njutning, en njutning, som ej ligger i att samla, jaga, 

 döda, utan i att se och förnimma det lefvande lifvet. att helt 

 oväntadt iakttaga ett af de underbara resultaten af naturens 

 skaparglädje. 



Äfven på Apscherons nordkust fann jag, på sandiga ställen 

 samma lilla stäppödla. På det leriga platålandet mellan dessa 

 båda fyndorter liksom senare uppe på Aserbeidschans högstäp- 

 per fann jag en nära släkting, Eremias argiita Pall., ett klum- 

 pigt djur utan bröllopsfärger, mörkgrå och brokig som mar- 

 ken, på hvilken den lefde. Intet af lifligheten hos de nära 

 släktingarne på hafsstrandens dyner! 



För den nakna klippterrängen typiska djur äro i hela främre 

 Asien agamerna lAgama stellio L., A. caiicasia Eichw. m. fl.). 

 De äro liksom stäppdjuren i allmänhet utomordentligt väl 

 skyddsfärgade, grundfärgen kan på olika lokaler gå mer i 

 grått eller rödt, allt efter bergartens sammansättning. Aga- 

 merna äro mycket skygga djur, som vid minsta fara rassla i 

 väg till sina skyddande gömställen. 



Jag vill ej sluta kapitlet om ödlorna utan att nämna några 

 ord om geckoerna. När jag första gången hade tillfälle fröjda 

 mitt sinne åt Medelhafvets solmättade, färgrika kuster, befann 

 jag mig på en några dagars fotvandring längs levantiska rivieran. 

 Vägen gick som nästan alltid i Italien längs murar, murar af 



