FAUNA OCH FLORA 



oregelbundna gråstensblock eller hvitrappade trädgårdsmurar 

 med de obligatoriska glasskärfvorna upptill. Och på murarna 

 ödlor i massor! Men endast murödlor, och jag förvånade mig 

 öfver att ej se en enda gecko. Dessa senare visste jag visser- 

 ligen vara nattdjur, men någon stråle sol behöfde de väl ändå. 

 Så en e. m., när solen börjat dala och de solälskande mur- 

 ödlorna dragit sig tillbaka, visade sig geckoerna (den i Medel- 

 hafsländerna vanliga Tarentola mauritanica L.y. Deras grå 

 skyddsfärg öfverensstämde dock så väl med muren, att endast 

 ett tränadt öga kunde upptäcka dem. Äfven på andra orter 

 lyckades jag ej få se några geckoer ute i den heta middags- 

 solen, utan först i skymningen. Så mycket större blef därför 

 min förvåning, när jag en het förmiddag många år senare 

 vandrade omkring i de olivlundar, som pryda Kartagos ruin- 

 kullar, och fann massor af geckoer på olivstammarne. Men 

 mörka voro ödlorna, knappt att tala om någon speciell skydds- 

 färg, svartbnina lekte eller slogos de i det heta solgasset. Jag 

 var glad öfver att få ett par så vackra, mörka exemplar för 

 min samling och tog dem som vanligt med mig i en linne- 

 påse, som stoppades i fickan. Döm om min förvåning, när 

 jag vid hemkomsten plockade fram dem och de visade sig 

 vara så godt som färglösa, d. v. s. ljusgrå! Geckoödlorna äro 

 ju kända för sin förmåga att hastigt ändra färg; efter hvad 

 jag sedan såg på Sicilien och äfven i länderna öster ut är det 

 mycket vanligt, att geckoerna vid solning mitt på dagen äro all- 

 deles mörka. Tydligen breda de ut sina svarta färgpigment 

 (melanoforer) för att i rikligaste mån absorbera hvarje kalori 

 värme, som solen kan skänka dem; i mörkret vore detta 

 ändamålslöst, hvarför melanoforerna då åter draga ihop sig. 

 I huru hög grad denna växling sker automatiskt eller är be- 

 roende af djurets fria vilja eller sinnestillstånd, lämnar jag 

 därhän. Hvarför vår ödla där nere i Kartago liksom på 

 Sicilien och andra fyndorter solade sig en stor del af dagen, 

 berodde kanske därpå, att de här voro ensamma herrar på 

 täppan — inga murödlor syntes till — hvaremot de uppe på de af 



