HUR LÄNGE HAR SVANAR HAFT HEMVIST I TÅKERN? 225 



att den blef mera passande som fågelsjö, i synnerhet sedan 

 växtligheten hunnit utvecklas och tillpassa sig efter de nya 

 förhållandena i vattenståndet. Det synes sålunda ej oantag- 

 ligt, att knölsvanarnas invandring i Tåkern står i samband 

 med sjöns sänkning, så att de blefvo fullt hemmastadda där 

 först efter sänkningens fullbordande, och sedan ha de ökats 

 undan för undan, dock voro svankullarne ännu för 40—50 år 

 sedan ganska fåtaliga i Tåkern. För närvarande är som be- 

 kant stammen synnerligen god. Jag kunde t. ex. den 7io 1919 

 räkna 263 svanar liggande i en lång linie tvärs öfver sjöns 

 östra del, och detta var naturligtvis blott en del af sjöns 

 svanar. 



Ofvan nämndes, att Sven Nilsson omtalar knölsvanar en- 

 dast från Skåne. Det skulle då ligga nära till hands att miss- 

 tänka, att äfven Ekolsunds eller rättare sagdt Hjälstavikens 

 svanar inkommit dit på senare tid. Detta är emellertid ej fal- 

 let. Huru länge de funnits där, kan ej fastställas i närva- 

 rande stund, men det finnes åtminstone en klar och tydlig 

 uppgift härom från 1700-talet. 1 Joh. Fischerströms >^Utkast 

 til Beskrifning om Mälaren», tryckt 1785, läses nämligen på 

 sid. 161: »Svanen (Anas Cygniis) som efter hitkomsten om 

 våren har sit förnämsta tillhåll i viken nära Ekolsund der 50 

 til 60 kunna på en gång vara liggande, och der de äfven 

 häcka». Detta lämnar ej plats för något tvifvel om knölsva- 

 nens förekomst på nämnda ställe redan på 1700-talet. Det sy- 

 nes dock egendomligt, att det ej beaktats af våra faunister 

 förr än af Holmgren på 1860-talet. 



I 5 — IM 12. ■ Fauna o. Flora 1919 Haft. 5. 



