164 ' FAUNA OCH FLORA 



rande kunskap om de olika hornsimpformerna, hvilken på grund 

 af det stora intresse den måste ha äfven för svenska läsare i 

 öfversättning fått inflyta i hft. 6 af denna tidskrift för 1918. 

 Af Bergs redogörelse framgår bl. a., att han anser de relikta 

 hornsimporna i Europa kunna delas i tvenne morfologiskt 

 skiljbara grupper. Den ena kallar han med Lilljeborg, — i 

 det att han dock i likhet med en del ichthyologer tager de ma- 

 rina simporna som särskildt släkte Myoxocephalus och låter det 

 gamla namnet Cottus blott hänföra sig till de äkta sötvattens- 

 simporna — Myoxocephalus qiiadricornis morpha relictiis. Typ 

 för denna är naturligtvis hornsimpan från Vättern, och vidare 

 räknar Berg dit hornsimporna från Vänern, som han dock blott 

 känner genom hörsägen, och dem från Onega m. fl. sjöar i 

 Finland. Den andra gruppen kallar han M. q. morpha lönn- 

 bergi och uppställer som typ för denna den af mig från Mäla- 

 ren beskrifna hornsimpan. Tillsammans med denna för han 

 äfven hornsimpan från Ladoga. 



Vid upprepade tillfällen har jag försökt att förvärfva horn- 

 simpor från Vänern, men utan att lyckas. Bergs afhandling 

 sporrade till nya försök. Under en resa till olika platser i 

 och vid Vänern sommaren 1918 erfor jag, att fiskarena där 

 allmänt hade reda på hornsimpan, men de sade, att inga fånga- 

 des på för- och högsommaren. Vid ett fiskeförsök vid Djurö på 

 40 famnars djup erhölls också endast en hornsimpa och denna 

 blott därigenom, att den slukats af en lake, som fastnat i nä- 

 tet. Detta var nu första för mig synliga bekräftelsen på horn- 

 simpans förekomst i Vänern, Senare på hösten lyckades jag 

 dock att från samma del af sjön förvärfva 4 direkt fångade 

 exemplar från fyrmästaren T. Svensson och därpå ytterligare 

 tvenne af Fiskeriinstruktören Hj. Kartman från Dalbosjön samt 

 slutligen ett litet ex. från Grumsfjärden af Fiskeriinstruktören 

 Alfr. Carlsson. Det visade sig nu ganska omedelbart, att 

 hornsimpan från Vänern var betydligt olika den från Vättern 

 och sålunda ingalunda kunde identifieras med /W/c/«5-gruppen. 

 Vänerns hornsimpa var dock ej heller lik Mälarens, utan fram- 



