I 68 FAUNA OCH FLORA 



viidet. De finnas där nog alla fyra, men äro föga framstående 

 och äfven i bästa fall föga knottriga eller taggiga samt i vissa 

 fall blott som obetydliga upphöjningar. Mälarens hornsimpa 

 kommer med afseende på dessa knölar närmast de marina, ty 

 hos henne äro de hos större exemplar tämligen väl utvecklade. 

 Den svaga utvecklingen af hufvudets benknölar hos sötvattens- 

 formerna af hornsimpa är också ett ungdomsdrag, ty hos ungar 

 af den baltiska hornsimpan af omkr. 70 mm. längd synas de 

 främre knölarne alls ej, och de bakre äro blott antydda. Vid 

 90 — 100 mm. längd börja äfven de främre knölarne att synas. 

 De bakre knölarne äro sålunda att döma efter detta ontoge- 

 netiskt och kanske äfven fylogenetiskt äldre än de främre. Detta 

 är måhända förklaringen till, att hos sötvattenshornsimporna 

 de bakre knölarne ofta äro större än de främre, ehuru förhål- 

 landet hos de marina vanligen är motsatt. I båda fallen är 

 dock variationen ej obetydlig. 



Benknölarna eller de taggiga fjällen på kroppen äro hos 

 Vänernsimpan också mindre talrikt utvecklade än hos de andra 

 raserna, men variationen är ej obetydlig. I regel synas dock 

 ej dubbla rader af dylika fjäll förekomma ofvanför sidolinjen 

 (äfven om enstaka fjäll ibland kunna finnas utanför raden) hos 

 Vänernsimpan. Hos Vätterns och Mälarens hornsimpor finnas 

 däremot i regel två rader sådana fjäll midt för andra ryggfe- 

 nan, och ibland börjar den andra raden t. o. m. vid mellan- 

 rummet mellan ryggfenorna. Nedanför sidolinien finnas hos 

 en del Vänernsimpor alls inga, hos andra en del strödda tagg- 

 fjäll eller knölar. Vätterns och Mälarens hornsimpor äro ofta 

 bättre försedda med dylika bildningar å nämnda kroppsdel, men 

 egenskapen är variabel. 



Öfverkäkens bakre ända når ej så långt bakåt som till 

 vertikalen genom ögats bakre kant. Hos Vätternsimpan är 

 detta mera framträdande på grund af dess stora ögon. Hos 

 Mälarsimporna når öfverkäkens bakända knappt så långt bakåt 

 som till linien genom ögats bakre kant, men afståndet som 

 skiljer är ej så stort. 



