206 FAUNA OCH FLORA 



Jahrb. Abt f. Syst. Bd. 32 1912, pag. 475), visar äfven alt så är 

 fallet. Jag skall i det följande lämna en redogörelse för det vik- 

 tigaste af hans framställning i fråga. 



Om vi öfverblicka antalet af de fiskarter, som äro beskrifna 

 från Amurområdet, så finna vi detta relativt litet i jämförelse med 

 andra större floders. Sagda artantal uppgår nämligen till 73 arter 

 och 4 underarter, medan det i exempelvis Jang-tse-kiang finnes 

 150 arter representerade. Jämförd med förhållandena i Europa 

 och Sibirien är fiskfaunan i Aniur å andra sidan relativt artrik, 

 motsvarande siffror äro här t. ex. för Ob 45, hela Sibirien exkl. 

 Baikal och Amur 62, europeiska Ryssland 95, Donau 50, Volga 

 55 ocii Sverige 43 arter och 4 underarter. 



De fiskar, som beskrivits från Amur, äro fördelade på 12 fa- 

 miljer, nämligen (artantalet anges efter varje) nejonögon 2, stö- 

 rar 2, laxfiskar 12+1 ssp, karpar 42 + 3 ssp, målar 5, gäddor 1, 

 spiggar 3, ormhufvudsfiskar 1, torskar 1, serranider 1, slamkry- 

 pare 1 och simpor 2 Af endemiska element finnes blott ett enda 

 släkte, däremot förekomma 16 endemiska arter =22% af alla 

 arter. Granska vi nu de öfriga arterna, hvilka alltså förekomma 

 äfven utom Amurområdets gränser, till deras utbredning, så finna 

 vi följande talförhållanden: rent kinesiska omkr. 40 %, paleark- 

 tiska 23% (däraf 12% sibiriska, 1 % europeiska, 10% sib. eur.). 

 I både Kina och Palaearkticum äro endast ej fulla 4 % af Amur- 

 områdets fiskar företrädda. 



På grund af sin analys af elementen i Amurs fiskfauna upp- 

 ställer Berg den frågan, om den afsevärda inblandningen af kine- 

 siska arter beror på en invandring af dessa söderifrån, eller om 

 de äro att anse som ursprungliga inom området i fråga. Eller 

 med andra ord, voro de nordliga eller de sydliga formerna de 

 som först funnos i Amur. En stor betydelse vid sökandet af för- 

 klaring härpå tillskrifver Berg en hel del fall af diskontinuerlig 

 utbredning, som i denna flod förekommande fiskar uppvisa, i det 

 att desamma eller med dem mycket närbesläktade arter förekom- 

 ma på vidt skilda lokaler, som torde vara splittrade rester af ett 

 fordomtima, större kontinuerligt utbredningsområde. Vi kunna 

 sålunda fastslå följande intressanta fall af dylik art: 



