Några iakttagelser till de högre fåglarnas 



psykologi. 



Af 

 Axel Adlersparre. 



psykologi, när det gäller djur, är en term, som 

 ^^,5^. - såframt man icke ställer sig på rent ratio- 

 nell bas — tydligen ej får fattas lika orda- 

 '4 grant som psykologi, när det gäller män- 

 iniskor. Ty nog innebure det väl ett icke så 

 /.slr...??: ringa öfverskattande af exaktheten hos de 

 forskningsmetoder, som åtminstone hittills stått till buds på 

 området ifråga, om man f. n. trodde sig kunna se djurpsyko- 

 logiens hufvuduppgift i utredningen af själslifvets faser hos 

 djuren. Den kan dock icke komma längre än till m. 1. m. 

 omstridda antaganden därvidlag, alldenstund djursjälen aldrig 

 kunnat omedelbart iakttagas och kroppsrörelserna knappast 

 tillåta några fullt säkra, medelbara slutsatser öfver på det 

 psykiska. Vi själfva utföra ju talrika, ytterst komplicerade 

 och ändamålsenliga handlingar utan att dessa äro psykiskt 

 aktuella — ja, en och samma verksamhet, t. ex. föredragandet 

 af en pianokomposition, kan ena gången ha, andra gången 

 sakna psykiskt korrelat; hvilketdera kan det verkligen i olika 

 fall vara ytterst vanskligt för en utomstående att afgöra. Ännu 

 vanskligare måste det då naturligtvis ställa sig ifråga om djur, 

 och den djurpsykologi, som sätter värde på att röra sig med 

 ett mera exakt material, förlägger nog därför gärna tyngd- 

 punkten till det fysiska, registrerar handlingarna och deras 



