2 I 2 FAUNA OCH FLORA 



modifierbarhet för olika irritament (s. k. blinda vanor och för- 

 ståndshandlingar) — uppfattningen af hvad som försiggår på 

 den psykiska sidan må sedan variera för olika åskådningar i 

 olika tider. 



Ty om vi också icke ha några oanfäktliga bevis för till- 

 varon af psykiska processer hos djur, så ha vi å andra sidan 

 icke heller några sådana emot den. Och då kan man natur- 

 ligtvis alltid göra det generella antagandet, att djuren verkli- 

 gen lia ett själslif, fastän det sannolikt är af betydligt mindre 

 klarhet och omfång än människans, som ju har till sitt för- 

 fogande ordet, det talade, skrifna och tänkta, utan hvilket ingen 

 tankesvit kan nå något större mått af klarhet och omfattning. 

 Fågelns kunskapsvärld kan då knappast tänkas sträcka sig 

 mycket utanför hvad han direkt fått mottaga af intryck och 

 föreställningar från sinnevärlden. Bli hans fysiologiska kraf 

 tillgodosedda, så att hans sinnesförnimmelser icke äro i någon 

 högre grad olustbetonade, så blir han säkerligen också psy- 

 kiskt tillfreds med tillvaron. Ty hans uppmärksamhet synes 

 — jag litar mig till rörelseanalogier — allt för löslig för att 

 kunna fasthållas af det dagliga lifvets svagare sensationer. 



Det material, som stått till buds för efterföljande lilla ur- 

 val af iakttagelser, har öfvervägande tillhört väfvarefåglarnas 

 familj, Ploceidae, och i fråga om den är det ju bobyggnaden, 

 som vanligen drar den mesta uppmärksamheten till sig. Den 

 har icke längre samma fixa karaktär som hos en del lägre 

 djur, visar icke heller samma maskinmässiga oberördhet gent- 

 emot ingrepp som hos dessa. Man får tvärtom för åtskilliga 

 arters vidkommande iakttaga den allra största försiktighet, för 

 att icke hela verksamheten skall definitivt afbrytas. Trots att 

 motsatta påståenden ofta framställts, förekommer ett påtagligt 

 urval beträffande byggnadsmaterialet, understundom med prä- 

 gel af den mest hårdnackade envishet. Så t. ex. hade jag en 

 rödhufvad gouldamandinhane, Foéphila gouldiae X mirabilis, 

 som länge absolut vägrade att använda annat än lindbast samt 

 omedelbart afbröt byggandet, så snart sådan saknades. Och 

 detta oaktadt andra gouldamandinhanar lika gärna eller t. o. m. 



