I04 FAUNA OCH FLORA 



och skrake. En af nyheterna ur fågelvärlden var en hökuggla, 

 som Linné sköt från hästryggen. På sådant sätt lärde Linné 

 känna en stor del af Norrlands högre djurvärld ' och ej blott 

 till det yttre utan äfven en hel del om deras biologi. På hem- 

 vägen genom Åbo fick han äfven se två för Finland säregna 

 djur, den flygande ekorren samt mänken. Denna resa var 

 alltså synnerligen betydelsefull och grundläggande för Linnés 

 kunskap om vår inhemska djurvärld. 



Under den i tiden närmast följande Dalaresan (1734) hade 

 Linné flera följeslagare med sig och fördelade arbetet mellan 

 dessa. En af dem fick då i uppdrag att vara »Zoologus» och 

 »Jägmäster». Dalarnes fauna, som då var mycket rikare än 

 nu, lämnade också ett präktigt studiematerial både af fågel och 

 fisk. Men äfven angående däggdjuren gjordes ej få iakttagelser. 

 På tal härom faller det utan tvifvel nutiden mest i ögonen, 

 att två djurformer, som nu tyvärr helt utrotats i vårt land, 

 vildren och bäfver, då voro talrika och af stor ekonomisk 

 betydelse för hushållningen. Linné såg en gång en flock vild- 

 renar af »öfver 100 stycken tillhopa» och hans vägvisare sade 

 sig ha sett ända till 600 på en gång. Ett enstaka fälldt horn 



»på det höga fjället Svucku vog 18 danska marker». Äfven 



björnen, som väl nu är så godt som slut i Dalarne, var då 

 allmän, men ansågs i regel ej farlig för människor ej ens 

 »fast laederad, derest icke han ser, att karlen viker och är 

 timid». Från Flöda omtalas, att vargarne voro »tämmeligen 

 få». Detta var väl också anledningen, hvarför rådjur kunde 

 trifvas där, och Linné omtalar uttryckligen att »för några få år 

 sedan 3 stycken kommit in i Flöda socken», och att de »förökt sig 

 till 14 stycken». På flera ställen omtalas, att inga råttor funnos 

 i Dalarne, men väl sorkar och möss. Bland fågelfynden torde 

 intet ha gladt Linné så mycket som det af en tretåig hackspett, hvil- 

 ken sedan beskrefs i första bandet af Kgl. Vetenskapsakade- 

 miens handlingar. 



År 1741 fick Linné åter tillfälle att företaga en inhemsk 

 resa, som ytterligare riktade hans kunskap om den svenska 



^ Äfven iakttogos en mängd arter insekter o. s. v. 



