84 FAUNA OCH FLORA 



kgl. förordning ^ alla sma vadare liksom deras agg och bon blifvit 

 fridlysta från i mars samt till 20 juli. Härigenom beredes välbe- 

 höfligt skydd åt en fågelgrupp, som mer än någon annan hotas till 

 sin existens af människan och hennes odlings- och omdaningsarbete 

 i naturen. 



Breflåda. 



(Under denna rubrik skall tillfälle i mån af utrvmme beredas tidskrii- 

 tens läsare att få framställa frågor, som sedan i mån det låter sig göra skola 

 besvaras af red. eller den intresserade allmänheten.) 



I. Under c;a 20 år har undertecknad — naturvän och jägare — på 

 Hem orter i Västergötland iakttagit, att vråkar och nötskrikor särskildt på 

 scnsomrarne och höstarne följts åt på sina ströftåg. 



Jag har alltid förgäfves sökt uttorska anledningen härtill. Nötskrikorna 

 synas ej det minsta frukta vrakarne, och vråkarna tvekas ej heller oroa nöt- 

 skrikorna. 



Ofta har jag kunnat observera 2 eller 3 vråkar bland nötskrikorna eller 

 i deras närhet, och jag har tydligt lagt märke till, att vrakarne och nötskri- 

 korna flvtta samtidigt och åt samma håll från ett område till ett annat. 



Det skulle intressera mig mycket få klarhet i detta spörsmål, hvad or- 

 saken härtill är och tillåter jag mig därför härmed fråga, huruvida jag i Eder 

 tidskrift vid tillfälle kan få se förklaringen häröfver. 



De vråkar, som jag skjutit, hafva varit dels bivräkar och dels cnii- 

 ffåkar, men dessa hafva icke då varit i sällskap med nötskrikor, hvarlör jag 

 ej kan säga hvilken eller hvilka arter, som bruka göra nötskrikorna sällskap. 



Högaktningsfullt 

 C. B. lJndcs:rc>t. 



^ Vi skola närmare redogöra för denna i nästa häfte. Så mycket kan dock 

 redan nu sägas att den ej lägger hinder i vägen för rent vetenskapliga studier. 



Red. 



