S.MAKKK MKIilU I WHKN 



Grönlandsh valen 



ar en af de djuraiter, som stå nära gränsen för utrotning. I den 

 engelska tidskriften »The Zoologist» för febr. i är omtalar Mr. 'V\i. 

 SouTHWKr.L, som under 26 år studerat fängstuppgifterna angående 

 denna livalart, att under år 1906 dödades endast 7 grönlandshvalar. 

 2 af dessa dödades i Davis Strait och i i Hudson Strait. Men så 

 kommer därtill den märkliga underrättelsen, att de fyra återstående 

 harpunerats ])å östra sidan af Grönland, hvarest under många år 

 inga grönlandshvalar iakttagits. Detta synes tyda på, att på sist- 

 nämnda ställe dock fortfarande skulle finnas en liten stam af grön- 

 landshvalar, som genom isförhållandena kunnat skydda sig för den 

 intensiva förföljelsen från människornas sida. Att denna ej kommer 

 att slai)i)na, så länge det finnes någon enda dylik hval kvar, det 

 kan man inse af de kolossala värden, som dessa djur representera. 

 I ton barder af grönlandshval ha nu ett saluvärde af 2,500 eng. 

 pund (= 45,000 kr.). Härtill kommer sedan värdet af späck och 

 trän. En enda vuxen hval, som kan ha omkring en ton barder 

 representerar sålunda en hel förmögenhet. 



Fångstmännen hålla dock tillgodo med, hvad de kunna komma 

 öfver, det framgår af listan pä Grönlandsfararnes öfriga fångst som 

 utgjordes af 8 hvithvalar, 534 hvalrossar. 1,264 själhundar, 189 

 isbjörnar och 817 fjällräf\ar. Själhundarne, hvalrossarne och fjäll- 

 räfvarne dödades i Hudson Strait där några fångstfartyg öfvervintradt. 



Nordatlantens räthval, nordkaparen, som länge troddes vara 

 helt utrotad, tyckes på senare åren något ökats, så att t. ex. 6 

 dylika dödades under år 1906 af ångbåtar från Buneveneader på 

 Hebriderna. Andra exemplar af nordkapare ha dödats af fångst- 

 fartyg från Färöarne, Shetland, Island och Förenta staterna. Med 

 den intensitet, med h vilken hval fångsten i Nordatlanten nu bedrifves, 

 är det emellertid sannolikt, att nordkajiaren snart för alltid skall 

 försvinna. 



Kornsparfvens .storleksvariation. 



Såsom ett exempel i)å denna sak har konservator H. Muchardt, 

 Hälsingborg, till Riksmuseum öfverlämnat tvänne exemplar. Den 

 största af dessa är en hane, som af hr Muchardt betecknas vara af 

 »ordinär storlek» och detta är nog alldeles riktigt, ty dess ho])fällda 

 vinge mäter 100 mm., under det att variationen hos kornsparthanen 

 med afseende på detta mått uppgifves vara från 95 till 105 mm. 

 Det mindre exemplaret åter är en hona, hvars vinge blott är 87 

 mm., ehuru det enligt litteraturen endast är undantag, att en korn- 

 sparfhona har så kort vinge som 91 — 92 mm. och ehuru i regel 

 kornsparfvarne i Sverige och O.-^tpreussen äro större än annorstädes. 



Skydd at vadarne. 



Alla vänner af var inhemska fågelvärld skola säkerligen med 

 stor glädje hälsa den underrättelsen, att genom en nvligen utfärdad 



