FÅOKI.XOriSKR 77 



1 häftet n:r ,^ tor 1906 har märket H. C. H — n lämnat en 

 notis att Larus ridibiindus ankommer till (iotland »i sin vackra sommar- 

 dräkt». Tillåter mig då erinra om, att tidigt på våren är det rosen- 

 röda skimret på måsens bröst bäst utveckladt och att nämnda 

 färg försvinner jnera ju längre fram det lider mot sommaren. 



Samma signatur har också lämnat uppgiften att »skatan sak- 

 nas i hela nordliga (iotland och endast finnes i de södra sock- 

 narna». — Att hon förekommer mera s])arsamt i de norra delarna 

 af ön än i de södra är nog sant, men hon saknas ingalunda i de 

 förra. Under en resa 1904 såg jag henne i Lärbro, Helvi och 



(Jothenis socknar. 



* 



1 samma häfte har Henrik Hasselgren delgifvil tidskriftens lä- 

 sare sina iakttagelser 'ur alfågelns lif». Så får man läsa att 

 »nattetid gå de (allarna) upp på någon enslig strand». Högst in- 

 tressant vore att få reda på de stränder t. ex. i)å (iotland, som 

 af alfageln begagnas till nattläger, och än mera om författaren 

 själf verkligen iakttagit fågeln nattetid på uppgifna lokaler. Jakt- 

 kamrater till mig och jag själf hafva funnit, att så fort det skym- 

 mer ])ä, flyger fågeln till hafs, och ville vi få en god jaktdag an- 

 sågo vi lämpligast att vara på fågelns käraste betesplatser, innan 

 det blifvit ljust. Då fick man nämligen skjuta, när fågeln kom 

 sträckande in utifrån hafvet. 



Längre fram i artikeln säger författaren »helst ligger han och 

 tiskar innanför strandbränningen på jämförelsevis grundt vatten». 

 Min erfarenhet från Gotland är, att fågeln i större antal mycket 

 sällsynt träffas innanför bränningarna, men då inga grund eller ref 

 finnas gar han ända in till stranden. En sådan plats vid Visby 

 är båtlaget vid Fiskartornet och trakten bortöfver åt hamnen till. 

 Norr därom ses fåglarna i flock sällan intill stranden, förr än man 

 kommit ut till viken vid »Fahnehielms källa». 



1 motsats till herr Hasselgren har undertecknad haft den stora 

 turen att mycket ofta få se alfågelns beteende under 'fiskandet\ 

 då de efterblifna skynda fram till téten, dock med det tillägg, att 

 om de icke alltid flyga sa simma de dit så fort de kunna. 



Till herr Hasselgrens meddelande om alfågelns förekomst och 

 flyttning fogar jag den anmärkningen, att sommartid träffas al- 

 fågeln i små flo(-kar och enstaka exemplar här och hvar rundt 

 Gotlands kuster. 



Till sist riktar jag en vördsam anhållan till författaren, att 

 godhetsfullt publicera de rön och iakttagelser, som berättigat till 

 meddelandet om själens och fågelns inbördes förhållande. Jag an- 

 tar nämligen att en hvar af tidskriftens läsare skall med största 

 intresse och nöje mottaga skildringar af ■ sådana egendomliga hän- 

 delser, som när själen förföljt allén så intensivt, att >i sin nöd 

 ränner allén in i hamnar och bland människor, där själen ej törs 

 följa, eller upp i)å land . 



LTmea den 20 febr. 1907. Gustaf Kohnodin. 



