ITKOiATiK 1A(;1,AR: JÄTTK-SLMPHÖNSEN (XOIORXIS) 73 



En nära släktinge till Nya Zeelands »takahe» lefde förr 

 på de isolerade Norfolk och Lord Howe-öarne. Denna fågel, 

 som var alldeles lielhvit med röda ben och röd näbb (se taf- 

 lan), 'blef förr känd än sin samsläktinge. Den lär redan ha 

 omtalats i en resebeskrifning 1783. Och 1789 blef den till 

 och med afbildad för första gången. En af de tidiga besö- 

 karne på dessa öar liknade den vid hvita pärlhöns. När den 

 fick sitt första vetenskapliga namn, insåg beskrifvaren, att den var 

 släkt med sothönsen, trots dess hvita skrud, och kallade den 

 Fiilica alba. Sedan fördes den tillsammans med sultanhönsen 

 (Porphyrio), men slutligen på 1860-talet blef det klart, att den 

 till följd af den kraftiga näbben, de korta tårna och den grofva 

 kroppsbyggnaden rätteligen hörde tillsammans med Notornis. 

 För öfrigt känner man mycket litet om den.' Endast ett 

 exemplar finnes i behäll, nämligen i Wien. Ett annat lär ha 

 funnits i Liverpool, men existerar ej längre enligt Rothschild. 

 När den utrotades är ovisst, man vet blott, att det skett före 

 år 1869. 



2. Hvitvingade Sandpiparen [P/vsoiwn/a Icucoptcra (S.mki.in). 

 Se taflan, nedtill. 



Då CooK gjorde sin sista resa, fann han på öarne Tahiti 

 och Eimeo en liten vadare, som till följd af en stor hvit fläck 

 på vingen framtill fått ofvanstående namn. Den tycktes på 

 den tiden ingalunda vara sällsynt, men ehuru man ofta sökt 

 efter den sedan, har den aldrig återfunnits. Endast ett enda 

 exemplar af den finnes i behåll såvidt kändt är och detta för- 

 varas i museet i Leiden. Orsaken till dess försvinnande är 

 höljd i fullständigaste dunkel. Måhända har den utrotats af 

 råttor, som från fartygen kommit i land på öarne och som 

 undan för undan uppätit ägg och ungar. Latham " uppgifver, 



^ Den här meddelade bilden är gjord efter en plansch i tidskritten The 

 Ibis>. 



■ Den här meddelade bilden är gjord med ledning af en afbildning i Latt- 

 ranis arbete. 



