66 FAUNA OCH FLORA 



ansiktsdelens mera utdragna form var det sålunda lättare för 

 Tetrabelodon än för en elefant att nå till marken med sina 

 käkars främre ända. Lefnadssättet hos dessa djur måste emel- 

 lertid ha varit helt annorlunda än elefanternas, men därom 

 längre fram. 



Någon ursprungligare representant för elefantfamiljen än 

 Tetrabelodon kände man ej till förr än för några få år sedan, 

 då det lyckades den engelske palaeontologen Andrews att i 

 Egypten göra några de mest storartadt intressanta upptäckter, 

 som nyligen ytterligare kompletterats. D:r Andrews hade för 

 5 år sedan för sin hälsas vårdande rest till Egypten och in- 

 bjöds då där att deltaga i en expedition, som hade till uppgift 

 att utforska ökenområdet i trakten af det nuvarande Fayum, 

 hvarest ännu på romaretiden fanns den nu till en saltpöl uttor- 

 kade, då stora sjön Moeris. Andrews hade för afsikt att försöka 

 att med ledning af de fossil, som man väntade sig finna, be- 

 stämma därvarande aflagringars geologiska ålder. Undersök- 

 ningarne voro förenade med stora svårigheter. Såsom ett 

 exempel härpå kan anföras, att en serie med karavaner måste 

 hållas i ständig verksamhet för att föra det för expeditionens 

 existens nödiga dricksvattnet tre dagsresor in i den ödsliga och 

 torra sandöknen. Men Andrews energi besegrade alla hinder 

 och flera gånger under på h varandra följande år upprepade 

 han sina expeditioner dit. Hans forskningar kröntes med den 

 mest lysande framgång och han lyckades göra rent af under- 

 bara upptäckter af fossila djur från eocenperioden. De öfriga 

 måste här likvisst lämnas åsido, men vi vilja fästa oss vid de 

 former, som tillhöra elefantserien. Dessa voro så talrika, att 

 Andrews har kunnat beskrifva från öfre eocentiden fyra arter 

 af ett släkte, Palceomastodon, som nära ansluter sig till den 

 miocena Tetrabelodon, men är primitivare än denna. Detta 

 yppar sig däri, att skallen är mera långsträckt och ansikts- 

 partiet med öfverkäken mera utdraget. Till följd häraf blir 

 okbågen längre och sträcker sig längre framåt. Underkäkens 

 symfysdel är visserligen betydlig, men ej så långt utdragen 

 som hos Tetrabelodon. För öfrigt är det af intresse att finna 



