E. Lönnberg: ett blad ur elefanternas historia 



65 



att det är från dylika, som undan för undan under utveck- 

 lingens gång nya tväråsar af knölar utbildats. Sedan ha dessa 

 blifvit mera sammanhängande högre och mera tätt ställda 

 o. s. \. Tetrabelodon's tandbeväpning är alltså mera primitiv 

 än äfven de ursprungligaste mastodonternas. Kindtändernas 

 knölighet påminna redan mera om svin- än elefanttänder. Men 

 på samma gång måste de mjuka delar, som omgåfvo munnen 

 ha varit olika mot hos en mastodont eller en elefant. Till 

 följd nämligen af underkäkens längd jämförd med öfverkäken 

 kunde Tetrabelodou ej ha haft en nedhängande snabel, men 



I 





"^V 



'MimifÉ-''^'^ 





Fig. 5. Tetrabelodon rekonstruerad (efter Rav Lankester). 



icke desto mindre är det nödvändigt att antaga, att öfveiiäppen 

 och antagligen med den näskanalen varit betydligt förlängd 

 förbi öfverkäkens framända för att nå till och något förbi 

 underkäkens framända och tjäna till att föra in födan i tugg- 

 apparaten. Ty något organ med en viss grad af gripförmåga, 

 som utförde detta arbete, var erforderligt, då i annat fall be- 

 tarne skulle varit i vägen för näringsupptagandet. Emellertid 

 är att märka, att detta senare hos Tetrabelodon underlättades 

 på ett annat sätt nämligen därigenom, att halsen var betydligt 

 längre än hos en elefant. Till följd häraf och till följd af 



