FAUNA OCH FLORA 



och, ehuru dessa ej någonstädes äro rena och fullt typiska, äro 

 dock de förra förhärskande på fågelns undersida och de senare 

 på vingarne, stjärten och halsryggen. Men i vissa afseenden 

 afviker exemplaret i fråga från både tupp och höna af riporre. 

 En anatomisk undersökning visade, att fågeln var en höna med 

 tydligt utbildad om också liten äggstock. 



Frågan är nu, huru skola dylika blandade karaktärer i 

 fjäderdräkten tydas. Rätta svaret är nog, att sexualiteten hos 

 fågeln varit så svagt utbildad eller med andra ord, att fågeln 

 varit steril. Vi veta ju, att sterila hönor af åtskilliga hönsfåglar an- 

 taga mer eller mindre utpräglad tuppdräkt och äfvenledes att, 

 ehuru mera sällan, sterila tuppar delvis antaga höndräkt. ^ 

 Bland hönsfågelsbastaderna ha sterila former ej varit på tal, 

 men det är tydligt, att äfven bland dem sådana exemplar fin- 

 nas, hos hvilka sexualiteten är så svagt utvecklad, att den ej 

 kan så att säga reglera fjäderdräktens utveckling åt ena eller 

 andra hållet d. v. s. till ett visst köns typiska dräkt. Utom 

 den nu här beskrifna riporren finnes i Riksmuseum en mycket 

 intressant rackelhöna, som bär en sådan dräkt, att man kan 

 kalla den en steril rackelhöna i partiell tuppdräkt. 



Det är klart att ytterligare material för belysning af dessa 

 frågor är af stort intresse. 



Smärre meddelanden. 



lakttagrelse rörande småvesslans (Putorius 

 nivalis) vinterdräkt. 



I slutet af febr. 1905 erhöll jag genom en fågelhandel en 

 småvessla i helhvit vinterdräkt, insatte den i en tättrådig fågel- 

 bur, gjorde ett stengryt åt henne och lät den för öfrigt att börja 

 med vara så mycket som möjligt för sig själf. I Brehms »Tier- 

 leben» anföres, att orsaken, hvarför de ej kunna länge bli vid 

 lif, då de fångas som äldre, är, att de så att säga dö af ilska. 



' De f(")rra kallas med en vetenskaplig tenn arrenoida himor och de senare 

 tlielyida tuppar. 



