E. lönnberg: »stki.lers sjO-i<o> (rhytina gigas) 13 



talet. Så t. ex. tolkade A. E. Nordenskiöld ett yttrande, som 

 han hörde på Beringön så, som om en Rhytina skulle ha varit 

 sedd där så sent som 1854. Emellertid har Stejnegf.r genom 

 närmare efterforskningar positivt bevisat, att denna uppfatt- 

 ning berodde på ett misstag. Det djur, som vintern 1854 sågs 

 af en aleut och en ryss, och som gifvit anledning till historien, 

 var ljust med mörka fläckar. Det dök och sam raskt, blåste 

 som en lival och försvann, sedan det visat sig några gånger, 

 alldeles, då där var djupt vatten. Dessa och andra samstämmiga 

 uppgifter ådagalägga tydligen, att här säkert ej varit någon 

 Rhytina utan ett hvaldjur och sannolikt en narhvalhona, med 

 hvilken beskrifningen noga passar in. Så vidt kändt och be- 

 visligt är, har ej någon Rhytina blifvit dödad eller iakttagen 

 vid Beringön eller annorstädes efter åren 1767 — 68, d. v. s. 

 27 år efter upptäckten. 



