E. i.onnbkrg: steli.icrs »sjö-ko (khvtixa gigas) 7 



Äfven i muiigiponia sutto en mängd borst af halfannan tums 

 längd och tjocka som en spole af en duffjäder. Dessa, säger 

 Steller, tjänade till att hindra, att ej födan spolades ut ur munnen 

 vjd tuggningen. De tjocka och stora men mycket rörliga läp- 

 parnes insida var besatt med papillcr för att underlätta gri- 

 pandet af födan d. v. s. alger, som djuret afbetade från hafs- 

 bottnen. Steller säger dock, att djuren först lösrefvo algerna 

 från den steniga botten med armarne och förde dem till mun- 

 nen, hvarest med läpparnes lijälp de grofva stjälkarne åtskildes 

 och de bladlika delarne uppåtos. Tuggandet skedde på ett 

 egendomligt sätt, ty tänder saknades alldeles, men i stället 

 funnos två tuggplattor, en fäst vid gommen och en vid under- 

 käken, mellan hvilka algerna söndermaldes. 



Ögonen voro små, »ej större än fårögon», säger Steller, ' 

 och de små öronöppningarna knappt så stora, att man skulle 

 ha kunat sticka in en hönspenna i dem. Tungan var jäm- 

 förelsevis liten och »hvass som en fil». 



Frambenen eller armarne voro på det af Steller mätta 

 och beskrifna exemplaret 26 V 2 tum. Klor eller naglar sakna- 

 des, men lemmarnes ändar voro öfverdragna af en hårdare 

 hud, så att Steller säger, att de hade en aflägsen likhet med 

 en hästhof ehuru ej så smala och ej så h vassa. »På undersidan 

 var fotändan något hålig och fuUbesatt med otaliga, tätt ställda 

 borst, som ha en halftums längd och skrapa som en skarp 

 kvast. Trots armarnes eller frambenens ringa storlek an- 

 vände djuret dem på många sätt. Det simmade med dem, 

 stödde sig på dem och liksom gick på dem, där vattnet var 

 grundt, höllo fast vid klippor och sleto lös alger med dem. 



Den tjocka halsen var böjlig, ehuru den såg otymplig ut. 

 På våren och sommaren, då djuren voro feta, var ryggen nå- 

 got hvälfd. Om vintern då de voro magra var däremot ryggen 

 platt, men med en ränna på hvardera sidan af ryggutskotten, 

 så att man kunde skönja kotornas antal ocli räkna refbenen. 



' Detta tiifde dock vara luigot <)tverdritVtt att doiiia efter WaXII.I > bild ocli 

 heskrifning. 



