!•:. i,onnb1';k(.; : sthi.i.iiks sj()-ko- (Kin tina gigas) 3 



sig stranden tor att beta af »sjögräset» (tången). Djuren voro 

 alltid ute i vattnet och kommo aldrig i land. Detta gjorde, 

 att vi började spekulera, pä livad sätt vi skulle kunna fånga 

 dem. .lag lät för detta ändamål smida en järnkrok med liul- 

 ling som pa en fiskkrok, men med en vikt af 15 till 18 skål- 

 .pund. Till denna krok bands en 4 tums tjock pertlina. Ena 

 ändan af dennna lämnades i land, 5 — 6 karlar togo den andra 

 med den hvassa kroken och rodde ut i en båt helt sakta till 

 djuret, som, när det äter, håller hufvudet under vattnet men 

 alltid har ryggen ofvan vattnet. En af de starkaste karlarne 

 vi hade stod frami båten och när den kom fram till djuret, 

 högg han kroken mellan dess refben. Därpå halade vi alla, 

 som stodo på land ända till 40 man högt, men vi drogos 

 ofta ned i vattnet ända till under armarne. Slutligen brast 

 pertlinan och kon gick med krok och allt. Vi förnyade vår 

 redskap och började om igen, men i stället för pertlinan togo 

 vi en 4 tums »Gynloper» och den kunde ej slitas af. Dessutom 

 beväpnades folket i båten med värjor, bajonetter och spjut, 

 hvarmed de förföljde och stucko djuret, tills det mycket varma 

 blodet sprutade ut som en »fontain». På det sättet fortgick 

 det stundom en hel timme tills hennes krafter mattades och 

 vi halade henne i land och lät henne ligga till ebben kom, då 

 hon låg på torra land. Då måste vi alla raskt hugga och 

 skära, liksom också bära till bostaden, innan floden kom, pa 

 det att ingenting skulle gå förloradt.» 



Waxell uttrycker sin tillfredsställelse med denna fångst. 

 »Af alla olikartade lifsmedel, som vi brukat under hela tiden, 

 var detta det bästa, ty köttet är smakligt och sundt, emedan 

 djuret ej äter något annat än sjögräs. Vi befunno oss däraf 

 mycket »lättare» och blefvo fullt friska. Det var ingen ringa 

 lycka för oss, att vi började fånga dessa djur, ty för det första 

 voro vi hela tiden mätta, och för det andra, om jag ej fått dessa 

 djur, så skulle jag ej ha kunnat föda timmermännen, utan ar- 

 betet hade följaktligen blifvit eftersatt och vi hade tvungits att 

 stanna på denna ö ännu en vinter, och för det tredje, när jag 

 fångat ett af dessa djur, så fanns lifsmedel nog för hela kom- 



