2 FAUNA OCH l'LOKA 



som genom sin radighet och duglighet räddade de kvaiief- 

 vande, och ledde deras byggande af ett fartyg, hvarmed han 

 påföljade sommar återförde dem till Petropavlovsk på Kamt- 

 schatka. Till skydd mot klimatet gräfde sig de skeppsbrutna 

 jordkulor i sanden, men till en början var det svårt att an- 

 skaffa proviant åt hela besättningen. Man lefde till att börja 

 med af sjöbjörnar (Callorhimis ursimis) men snart blef det 

 traniga själhundköttet alltför motbjudande, och man kom dä 

 på den tanken att söka fånga de stora hafsdjuren, som syntes 

 hålla till ej långt från stranden och som af ryssarne kallades 

 :>morskaja korowa» d. v. s. »sjö-ko». I sina skeppsjournaler ^ 

 berättar Waxpxl härom i förkortning ungefär följande. »Vi 

 sågo dagligen i hafvet midt för vår boplats ett stort antal af 

 sjö-kor, som vid ebb atlägsnade sig, men vid flod åter närmade 



samme författare, »enligt min mening, som jag bildat mig genom grundliga stu- 

 dier af den Beringska expeditionen, var Waxell denna ställning fullt vuxen och 

 han har på ett förträffligt sätt l()st den uppgift, som föll på hans lott under en 

 svår tid. Och om det nu mestadels heter, att den svåra öfvervintringens lyckliga 

 förlopp och den skeppsbrutna besättningens glänsande räddning bör tillskrifvas 

 Steller i främsta rummet, så påstår jag, utan att i ringaste mån vilja nedsätta 

 den sistnämndes handlingar, att en liknande förtjänst i minst lika, om icke i vida 

 högre grad, måste tillerkännas den förträfflige och omtänksamme Waxell. 

 Den 27 aug. 1742 ftirde Waxell både Steller och den skeppsbrutna besättnin- 

 gen till Petropawlowsk och därifrån till Ochotsk samt därefter hela den långa 

 vägen genom Sibirien (öfver Jakutsk och Jeniseisk) och Ryssland samt anlände 

 slutligen i jan. 1749 till St. Petersburg med hela sitt kommando. Waxell var 

 alltså den ende, säger Buchner, som från början till slut varit med om denna 

 expedition »och nära fulla 16 år har denne man ägnat sina krafter och sina kunska- 

 per åt detta storartade företag.» Om Waxell's senare (Jden kan den ryske forska- 

 ren blott meddela, att han den 20 nov. 1749 till följd af sina förtjänster utnämn- 

 des till kapten af andra klassen med rätt att räkna sig detta avancement till godo 

 från den 15 juli 1744. 



Namnet Sven Waxell låter ju ganska svenskt, men jag har ej lyckats ut- 

 röna, om han var af svensk börd. Bering, som ju själf var dansk, hade flera 

 danskar med sig t. ex. Spångberg, men det är ej sannolikt, att Waxell vai- 

 dansk, ty en Bering's historieskrifvare, som omtalat Bering's öfriga danska följe- 

 slagare på förmånligt sätt, nämner intet om Waxells börd och hans skildring 

 är snarast att betrakta såsom åtminstone delvis partisk mot Waxell, därvid han 

 stöder sig på några beskyllningar af Steller, som visserligi;n var en utmärkt 

 naturforskare, men som enskild person af ett retligt och nervöst lynne, hvilket 

 f(')rde honom att skarpt tadla äfven Bering själf. Till och med denne danske 

 historieskrifvare måste dock med beundran erkänna Waxells rådighet och dug- 

 lighet vid kritiska tillfällen. 



' Enligt utdrag härur publicerade af Eug. Blchner. 



