I 1 2 FAUNA OCH FLORA 



rium voro mycket tjocka, hade dock utbildningen af luftrum 

 mellan dubbla väggar som hos elefanterna, ej framskridit så 

 särdeles långt. Dock fanns en god början härtill i tinningbe- 

 nen, isynnerhet hos en art. Emellertid var skallen ej så run- 

 dadt uppblåst som hos elefanterna, och ökad plats för muskel- 

 fäste vanns hos denna forntida typ dels genom utbildning 

 af en nackkam (hvaraf ju äfven Palceomastodon företedde 

 spår) dels också af en låg hjässkam, något påminnande om 

 förhållandet hos tapirerna. 



Lemmarnes ben äro föga kända, men det lilla, man vet 

 om dem, tyder på, att Moeritherium haft större förmåga än de 

 högre elefantdjuren att vrida främre extremiteterna. Måhända 

 innebär detta, att djuret hade tassar, som kunde till viss grad 

 användas för gräfning eller simning. 



Storleken af den först beskrifna Moeritherium lyonsi var 

 ungefär densamma som hos en nutida tapir. En af de andra 

 arterna var mindre och smäckrare byggd. Detta är också i 

 öfverensstämmelse med den allmänna regeln,^ att de ursprung- 

 ligare leden i en utvecklingsserie äro mindre och svagare än 

 de högre och mera specialiserade typerna af samma serie. 

 Afståndet mellan Moeritherium och Palteomastodon är ej så 

 särdeles stort, men det är antagligt, att inom kort tid äfven 

 mellan dem intermediära former skola påträffas, som än mera 

 skola utjämna serien. Förhållandet är nämligen det, att en af 

 de smärre arterna af Palceomastodon (P. parvus), som ännu 

 är ofullständigt känd, såväl i storlek som i andra afseenden 

 företer intermediära karaktärer. 



Af det ofvan anförda torde framgå, att i de nordöstra 

 delarne af det nuvarande Afrika under mellersta eocentiden 

 lefde åtskilliga ganska ursprungliga däggdjurstyper, af hvilka 

 en del dock på samma gång företedde flera egenheter gemen- 

 samma för dem och elefantdjuren. Under öfre eocentiden till- 

 kommo sedan ytterligare inom samma område en del nya 



' Denna allmänna regel motsäges ej däraf att stundom senare utvecklingsled 

 genom degeneration kunna bli små som t. ex. öformer, eller däraf att vissa djur 

 genom sekundär tillpassning bli små för att lämpa sig efter nya förhållanden och 

 nvtt lefnadssätt. 



