E. Lönnberg: ett blad ck elefanternas historla i 17 



slutligen koiiinio de ut ur de varma och tempererade skogarne 

 och blefvo utrustade med en tjock päls, så att de kunde ut- 

 härda steppernas kyliga vindar, ja, till och med tundrornas 

 genpmisande snöstormar. Det var mammuten, som lärde sig 

 att lifnära sig af tundrans karga växtlighet af gräs- och starr- 

 arter, som afrepades med den mycket långa snabeln.^ För att 

 detta med framgång skulle kunna ske, blefvo ock hans kind- 

 tänder de mest fulländade malredskap, som någonsin frambragts 

 inom djurvärlden. För betarne funnos däremot med ett sådant 

 lefnadssätt ej någon användning, och då de sålunda ej voro 

 utsatta för någon nötning, utvuxo de till en oerhörd längd och 

 blefvo större än hos någon annan elefant. Ej blott med afse- 

 ende på tandbyggnaden var mammuten den mest utvecklade 

 af alla elefanter utan äfven med afseende på fotstrukturen hade 

 den gått längre från det primära tillståndet, i det att den var 

 4-tåig, då alla andra elefanter ha 5 tår. 



Före istiden fanns mammuten utbredd öfver hela norra 

 Europa, Asien och Amerika, och i Europa var den samtidig 

 med stenåldersmänniskor, såsom af dessa utförda bilder af ifrå- 

 gavarande djur på mammutbetar etc, tydligen ådagalägga. En 

 oerhörd mängd af dessa djur måste det ha funnits, att döma 

 efter de rikliga lämningarne, som till och med gjort fossilt 

 mammutelfenben till en stor handelsartikel från Sibirien. Den 

 inbrytande istiden med dess klimatförsämring förintade väl huf- 

 vudmängden af dessa intressanta djur. Den torde väl dock 

 knappast ha kunnat dräpa de sydligaste hjordarne af ett så 

 härdigt djur. Den slutliga orsaken till artens totala undergång 

 är höljd i dunkel. Måhända ha människor och stora rofdjur 

 medverkat därtill. Men ej blott mammutens försvinnande är 

 gåtfullt. Hvad har varit orsaken till utdöendet af den stora 

 mängden af mastodonter, elefanter m. fl. stora däggdjur, som 

 under pleistocen tid bebodde hela norra halfklotet och tillika 

 Sydamerika? Det är en af de många stora gåtorna, som öfver- 



' I ett vid Beresovka (en biflod till Kolynia) funnet, fruset nianiniutkadaver träf- 

 fades 1901 dels i munnen mellan tänderna och dels i magsäcken 5 gräs- och 2 starr- 

 arter förutom några andra örter alla af samma slag, som ännu växa på platsen. 

 Fauna och Flora 1907. Haft. 3. g 



