142 FAUXA OCH FLORA 



sig dem, hvarhelst de befunno sig, ty de tålde de högsta trans- 

 portkostnader. Länge dröjde det därför ej, innan dessa träds 

 antal så förminskades i landet, att lagstiftaren nödgades taga 

 hand om dem. I de gamla landskapslagarna voro de ej intagna, 

 det var först på 1600-talet när man började motse en viss 

 svårighet för kronan att få hennes behof af dylikt träd fylldt 

 för framtiden, som man blef betänkt pä att afsätta en viss 

 större skogstrakt för deras uppfredande, på samma gång man 

 ock fann sig böra anbefalla rifning af alla ikring området be- 

 fintliga sågkvarnar. Så bestämdes den 23 september 1668, att 

 alla master på skatteskogar skulle omedelbart upptecknas och 

 att ingen ägde sådant träd fälla eller sälja, innan detsamma 

 först erbjudits amiralitetet; ett beslut som nog var på sin 

 plats, då dylika träd i mängd utfördes ur landet, särskildt från 

 det i Göteborg bildade s. k. mastehandlarnes kompani, genom 

 hvilkets förmedlande särskildt år 1640 utfraktades bland annat 

 virke, 1,750 masteträd. Vidare finner man år 1674 i Kungl. 

 Bref meddelade förbud för några masteskogsägare i Nedre Värm- 

 land och på Dal att använda dylika träd, de skulle fridkallas 

 för att »såsom ett omistligt regale till skeppsflottans behof allena 

 brukade blifva». 



Något annat än en förmånsrätt för kronan att tillhandla 

 sig masteträden torde dock ej hafva förekommit förr än i 1734 

 års skogsordning, då såväl skatte- som kronoåbo förbjödos 

 fälla ett friskt masteträd vid äfventyr af botes- och skade- 

 ståndsansvar. Därjämte förklarades i 1739 års skogsordning 

 att ingen finge, utan landshöfdingens i länet tillstånd, å krono- 

 jord och, utan gjordt hembud till kronan, å skattejord hugga 

 eller afyttra masteträd, och skulle i de fall, att kronan ej ville 

 hafva trädet, de vid försäljning däraf inflytande medlen, när 

 trädet vuxit i skattejord, i deras helhet tillfalla skattemannen; 

 bestämmelser som voro enliga med dem, som sedermera i 1793 

 och 1805 årens skogsordningar inflöto. 



I Kungl. skogsstyrelsens cirkulär den 16 juni 1873 bestäm- 

 des sedermera att för erhållande för flottans räkning af kun- 



