JÄTTEORMARNES GLUPSKHHT I47 



kroppen försvunnit i ormens gap. Härvid kunde man se, huru 

 liela getkroppen liksom drogs ut på längden genom det ko- 

 lossala muskeltryck, som ormen utöfvade, för att på detta sätt 

 kadavret lättare skulle kunna sväljas. Man märkte, huru efter 

 mellantider af 4 — 15 minuter stengetskroppen alltmer försvann 

 i ormens gap och svalg. En fotografering med blixtljus skulle 

 nu företagas, men detta skrämde ormen, sa att den genast 

 gaf ifrån sig hela kadavret. Hade den ej störts på detta sätt, 

 skulle den pa 9 dagar ha satt i sig en näringsmängd af till- 

 sammans 138 skålpund. Under slukandet gaf ormen ifrån sig 

 egendomliga stönande och gurglande ljud.» 



Ett annat åsyna vittne till detta skrifver, sedan sväljandet 

 pågått en stund: »Ormens eljes så sirliga hufvud var alldeles 

 oformligt draget i sär, käkbenen voro alldeles ur sitt läge, af 

 ormhufvudet syntes egentligen ingenting alls, utan det såg sna- 

 rare ut som om man dragit en brokig säck öfver hufvud, 

 hals och framkropp på stengeten. ' — — — För öfrigt tog 

 sig ormen god tid. Med kortare och längre mellanstunder 

 under ett ibland svagare, ibland starkare flåsande, som af en 

 blåsbälg, sköt sig ormen än liggande på sidan än på ryggen, 

 alltmer öfver stengeten, allt under afsöndrandet af stora mäng- 

 der af slem, så att efter 2 V2 timme blott bakkroppen och 

 bakbenen voro kvar.» Snart voro blott stengetens bak- 

 ben synliga, och då var det som Herr Hagenbeck tillkal- 

 lade fotografen med redan omtaladt resultat. På en half 

 minut hade ormen spytt ut hvad den med så mycken möda 

 svälj t ned. 



Det största djur, som någon af de Hagenbeck'ska or- 

 marne lyckats sluka, var en get, som vägde 84 skålpund. 

 Matsmältningen går jämförelsevis raskt. Den ormen, som 

 sväljt de två getterna, atlämnade de första exkrementerna re- 

 dan efter 9 dagar. Men den, som slukat svinet, behöfde 19 

 dagar för att komma till samma punkt, och först efter 28 

 dagar kom nästa uttömning. När ormarne fått ett stort mål, 

 söka de vanligen genast upp vatten och lägga sig däri, ofta 

 orörliga under dagar. Detta beror antagligen därpå, att de 



