Pandan eller Kattbjörnen. 



^^^^W^^^^J^l 'iligt paleonthologiens vittnesbörd ha björn- 

 ■^^l^^l^w i ^J'-''"^" utvecklats i den gamla världen. Här- 

 i fiL ^^^^^If emot synes det vid första påseendet strida, 

 IglijlJijj^^^ att de långsvansade björndjuren (tvättbjörns- 

 jKWfH^^^^^5 familjen, Procyonidce), som delvis äro ur- 

 ^^'^[^i;-i>^^-_;-: sprungligare till sin byggnad än de äkta björ- 

 narne i nutiden, blott förekomma i Amerika.^ Dock finnes det 

 ett undantag, nämligen pandan eller kattbjörnen (Ailuriis ful- 

 gens), som är hemma i de östra Himalajaländerna till Junnan. 

 Fordom var det för öfrigt helt olika, då hade pandaliknande 

 djur en betydligt större utbredning, såsom framgår af fossila 

 fynd i Englands och Ungerns pliocena aflagringar. 



Pandan fick sitt vetenskapliga namn af Cuvier så tidigt 

 som 1825, men det dröjde länge, innan man erhöll någon när- 

 mare kännedom om detta intressanta djur. Det var först en- 

 gelsmannen HoDGSON som skildrade djurets förekomst, lefnads- 

 sätt och vanor 1847. Enligt denne lefver pandan i regeln på 

 en höjd mellan 7,000 och 13,000 fot öfver hafvet och dess hem- 

 vist är täta skogar. Den är växtätare och klättrar mycket i 

 träd, ehuru den hämtar sin mesta näring på marken. Såsom 

 dess födoämnen anför Hodgson hufvudsakligen frukter, rötter, 

 unga skott (särskildt af bambu), ollon o. s. v., men äfven ägg 

 äro af dem mycket omtyckta. Kött äter pandan ej, men lär 

 tycka mycket om mjölk, som den lär stjäla sig till i herdarnes 

 hyddor. Ett par exemplar, som höllos i fångenskap af Simpson, 

 åto ris, mjölk, gräs, bambublad, rosenblad och frukter såsom 



^ Tvättbjörnar, näsbjörnar, veckelbjörnar etc. 



