En för Sverige ny grodart, Råna 

 agilis Thomas. 



T'^'^yy,^'!''?''TiT|Biil"" skulle väl knappast kunna vänta, att i ett 

 ?.M.Vi!mnnil!l!B!l(i(ml ^'^ gammalt kulturland som Sverige, där så 

 :l|lMl:*!!r^|l'i'||^i|l ^^ naturforskare undersökt naturens göm- 



'••■■'"'''''"'''''''"'*''' inor, det skulle kunna anträffas ett nytt rygg- 

 radsdjur, som är fullt inhemskt. Att då och 

 då en vilseflugen fågel, som förut ej iakttagits 

 hos oss, ertappas eller att en fisk, som ej tillhör vår fauna, 

 af hafsströmmarne drifves mot våra kuster och sålunda fångas, 

 är ju ej sä enastående, men det är en företeelse af helt annan 

 art, närmast att betrakta som en olyckshändelse för individen 

 i fråga. Men att ett ryggradsdjur, som sedan urminnes tider 

 lefvat inom Sveriges landamären, ända till i sommar undan- 

 dragit sig uppmärksamhet, synes ju mera märkligt. Dock huru 

 egendomligt det än förefaller, så gäller det likväl om den groda 

 Raiia agilis, hvars bild vi här meddela. Det afbildade exem- 

 plaret är just det först anträffade och det togs af den danske 

 naturforskaren C. H. Ostenfeld i en löfäng väster om Lilla 

 Wickleby i Wickleby socken på Öland den 1 juni i år. Detta 

 skedde under en dansk geologisk exkursion till Öland. Af före- 

 ståndaren för det Zoologiska museet i Köpenhamn Professor 

 H. JuNGERSEN har det ifrågavarande exemplaret sedermera 

 godhetsfullt öfverlämnats till Riksmuseum i Stockholm, hvarest 

 det nu finnes utställdt. 



Råna agilis hör till den grupp af europeiska grodor, hvilkas 

 mest framträdande egenskap är bakbenens stora längd. Detta 

 ådagalägges lättast därigenom att, om man vänder det sträckta 



