I 7 o FAUNA OCH FLORA 



med långt gräs, utgöra dess vanliga tillhåll. Den träffas aldrig 

 på åkrar eller i trädgårdar eller i björnhallonsnår och nässlor 

 vid sidan af vägarne som den vanliga grodan» — — — . I 

 Danmark säger Jungersen, att den isynnerhet håller till »på 

 solvarma skogssluttningar, isynnerhet bland hallonbuskar eller 



långt gräs» . Dess läte återgifver Boulenger med »co, 



CO, CO» eller »cor, cor, cor», som hastigt framstötes. I vatten 

 träffas denna groda endast under parningstiden, säger samme 

 författare. I Frankrike infaller parningstiden 3 — 4 veckor se- 

 nare än den vanliga grodans. Öfvervintringen lär ofta äga 

 rum i bottengyttjan i vattensamlingar. 



Enligt Boulenger är Råna agilis utbredd öfver större 

 delen af Frankrike. I Tyskland fmnes den lokalt här och där 

 från Rhen till Breslau och Schlesien. Vidare finnes den i 

 Schweiz och öfver så godt som hela österrikisk-ungerska mo- 

 narkien, i Italien ända till Sicilien, i Bosnien, Albanien och 

 Grekland. I allmänhet är den öfverallt en slättlandsform, ehuru 

 den i Schweiz (4,200 fot) och Tyrolen går rätt högt. 



I Danmark påträffades den först för några få år sedan af 

 Professor Jungersen och är nu känd från Fänö, Fyen (flerstä- 

 des), Langeland, Falster, Sydostsjälland och Bornholm. I Sve- 

 rige är det mycket möjligt, att den kan träffas på andra ställen 

 än på Öland, och det kan därför vara skäl att hålla utkik 

 efter den. 



Till slut, skola vi ge den ett svenskt namn, så skulle må- 

 hända »långbenta grodan» eller »långbensgrodan» vara mest 

 passande tillföljd af dess mest påfallande egenskap, jämförd 

 med våra öfriga grodarter. 



