igö FAUNA OCH FLORA 



turlinie baktill blir en konkav båglinie. Skeppsbyggande in- 

 geniörer, som för sitt yrke behöft göra teoretiska beräkningar 

 af dylik art, ha funnit, att dessa fordringar fyllas af många 

 fiskar och äfven hvaldjur. Men hos inga andra är denna till- 

 passning till snabbsimning mera påtaglig än hos makrillfiskarne. 

 Betraktar man en af de högst utvecklade af dessa t. ex. en 

 tonfisk (se planschen), så skall man fmna, att den allmänna 

 kroppsformen är så godt som idealisk för sitt ändamål. Men 

 denna tillpassning sträcker sig till de finaste detaljer. När 

 fisken skjuter fart framdrifven af den kraftiga tvåbladiga pro- 

 peller, som stjärtfenan bildar, finnes intet öfver kroppsytan 

 framskjutande, som kan föröka motståndet mot vattnet. Den 

 främre taggiga ryggfenan och de små rygg- och analfenorna 

 fällas ned i en ränna som ett fällknifsblad i sitt skaft och för- 

 svinna. För bröst och bukfenorna finnas motsvarande för- 

 djupningar i kroppsytan, i hvilka fenorna noga kunna fällas 

 in. Den rörliga öfverkäken upptages i ett veck bildadt upptill 

 af de nedskjutande preorbitalbenen och en fåra på underkäken, 

 så att allt blir slätt och jämnt, som om det vore svarfvadt. 

 Den främsta af de mjukstråliga ryggfenorna och den främsta 

 analfenan bilda ett slags centerbord, som hindra kantring, när 

 de öfriga fenorna äro infällda i sina förvaringsrum. För att 

 minska motståndet mot vattnet vid stjärtens sidorörelser och 

 på samma gång gifva dessa stadga är stjärtspolen försedd med 

 horisontala kölar. Stjärtfenan är halfmanformig med långa 

 spetsiga flikar bestående af bundtar af böjliga strålar, som äro 

 fast förenade och sålunda bildande på en gång elastiska och 

 nästan elfenbenshårda propellerblad. 



Hufvudet, som ju borrar fram genom vattnet, är slätt och 

 fast byggdt, men dessutom är framkroppen, som bör vara styf 

 och vid rörelse måste uthärda det mesta trycket, beklädd af 

 ett fast pansar af förstorade och förtjockade fjäll, under det 

 att bakkroppens fjäll för att ej hindra rörelserna äro små och 

 mjuka och hos vissa former saknas de. 



Genom dessa anordningar vinnes ej blott en stor snabb- 

 het i rörelser rätt fram, utan på samma gång möjliggöres stor 



