EINAR LÖNNBI-RG: TONFISKAR OCM MAKRILLAR 19g 



smidighet i vändningar. Hvarje fena kan resas (3ch röras af 

 särskilda muskler och bildar sålunda vid behof ett roder till 

 kroppens styrande ocli vändande efter behag. 



Men det är ej blott i det yttre, som denna beundransvärda 

 tillpassning visar sig. Den inre byggnaden svarar till alla 

 delar häremot. Ryggradens kotpelare är hårdt förbenad och 

 kraftigt byggd ända till stjärten. Musklerna äro synnerligen 

 fasta för en fisk och närma sig däggdjurens i detta afseende. 

 Detta kräfver i sin tur en riklig tillgång på blod och en kraf- 

 tig cirkulation. Hjärtat är också synnerligen tjockväggigt och 

 muskulöst och innervationen riklig. Till följd af dessa fysio- 

 logiska egenskaper förete makrillfiskarne, åtminstone en del af 

 de större, något som för en fisk är mycket ovanligt, nämligen 

 en kroppstemperatur, som väsentligt höjer sig öfver det om- 

 gifvande mediets. Davv fann t. ex., att hos en bonit tempera- 

 turen i den tjockaste delen af fisken var 37,^° C, under det 

 att samtidigt temperaturen i vattnet blott var 26,9" C. Sålunda 

 fulla tio graders skillnad. 



Makrillfiskarnes stora rörlighet och snabbliet ger dem na- 

 turligtvis förmåga att tillryggalägga långa vägsträckor, och de 

 äro också alla vandrande fiskar med vid geografisk utbredning. 

 Några äro till och med kosmopoliter i varma och tempererade 

 haf. Men till det kalla vattnet längst i norr och längst i sö- 

 der sträcka de ej sina vandringar. De äro också i regel säll- 

 skapliga fiskar, som ofta i stora stim företaga sina ströftåg. 

 Denna egenskap underlättar anställandet af massfångst af dessa 

 fiskar och detta tillika med deras vanligen välsmakande och 

 feta kött gör dem till för menniskornas ekonomi synnerligen 

 viktiga fiskar, så att de i detta afseende kunna tätla med de 

 sill-, torsk- och laxartade fiskarne. 



Den största af makrilltlskarne, tonfisken, som kan nä en 

 längd af betydligt öfver 3 meter, och en vikt appgående till 

 1,500 amerikanska skålpund^ (enl. .Jord.an) var redan tidigt i 

 forntiden föremål för en inbringande fångst. Ja, det påstås, 

 att »Gyllene Hornet» vid Konstantinopel fått sitt namn af den 



^ CoLLETT angitVer vikten af 1 ex. fångadt 1881 i Geirangcrtjorden till 3Sö kili 



