EINAR Lönnberg: tonfiskar och makrhjar 201 



sportmans alla framstående egenskaper för att med ett tlnt 

 tackel kunna leka med dylika kolosser, som dessutom ej blott 

 äro stora och tunga utan tillika lifliga, snabba och oerhördt 

 starlja. I Nordamerika finnes en särskildt klubb »Tuna club»' 

 hvars medlemmar med förkärlek idka detta slags fiske. De 

 ha sitt tillhall framf()r allt vid Avalon på Santa (latalina-cHi i 

 Kalifornien. Till agn användes där en slags sardiner men äf- 

 ven flygfiskar, som tonfisken gärna tager. Men när den kän- 

 ner kroken, rusar den i väg med en alldeles rasande fart. 

 Äfven den mest erfarne sportfiskare blir härvid lätt så öfver- 

 runiplad, att fisken afgår med segern. Det äi" ej sällan, som 

 man ser i berättelser om detta fiske, sådana meddelanden som 

 t. ex. följande: »en tonfisk tog agnet, kroken, tafsen och en 

 200 fots lina och försvann;» eller »en tonfisk tog betet så 

 plötsligt och rusade i väg så vildt, att spöet bröts tvärt af 

 vid handtaget nedanför rullen och hr X såg en 40-dollarsrulle 

 och ett fint splitbambuspö försvinna i hafvets djup.» Och dock 

 var hr X ingen nybörjare i fiske, utan förklaras tvärtom vara 

 en »good all-around fisherman», men det hjälpte ej den gången. 

 Tonfisken är kosmopolit. Den träffas såväl i Medelhafvet 

 som i de Vestindiska farvattnen. På Atlantens västra sida 

 sträcker den sina vandringar norrut till kusten af Massachu- 

 setts. På östra sidan framtränga så godt som årligen enstaka 

 exemplar till Norges södra och västra kust. Norr om Lofoten 

 har den ej iakttagits enligt Collett. Vid Sveriges västkust 

 är den en mera sällsynt gäst, men det exemplar som här af- 

 bildats fångades vid Strömstad i bottengarn den 23 aug. i år -. 

 Att den är föremål för fångst i Kalifornien har redan nämnts, 

 men så är äfven fallet i Japan. Forts. 



' Denna kkihbs inedleniniai-, snni ;ir<i mycket talrika ocli spridda iUver hela 

 Förenta staterna, ha nyligen fattat ett berömvärdt beslut att äter släppa all fån- 

 gad fisk, som ej behöfves till mat eller önskas till uppstoppning. 



- Se ofvan pag. 180. 



