Oxeln (Sorbus suecica (Linné)) 

 ett svenskt träd. 



(HufvLidsakligen efter Conwentz.) 



m man undantager en del botanister (troligen 

 behöfver man ej ens säga alla botanister), 

 så torde ej många personel" ha reda på, att 

 att oxeln är ett så äkta svenskt träd, att dess 

 utbredning nästan kan sägas vara inskränkt 

 till Sverige. Den, som skrifver detta, är ej 

 botanist och hörde sålunda ej till undantagen. Med någon un- 

 dran frågade jag därför Professor Conwentz i Danzig vid ett 

 besök därstädes, hvarför man kallade oxel Schwedische Mehl- 

 beere». Och han var rätta mannen att svara härpå, ty han 

 hade just studerat detta träds utbredning och därom skrifvit 

 en längre afhandling \ hvarur nedanstående uppgifter i huf- 

 vudsak äro hämtade. Till dess Conwentz 1895 lämnat sin 

 utredning om oxelns utbredning, troddes det ganska allmänt 

 och uppgafs äfven i botaniska arbeten, att detta träd förekom 

 ej blott i norden utan äfven i subalpina trakter af Frankrike, 

 Elsass-Lothringen, Schweiz, Österrike-Ungarn och nordvästra 

 delen af Balkanhalfön. 



En sådan uppfattning beror dock på en förväxling med en 

 närstående form Sorbus mougeotii, såsom äfven framhållits af 

 Sv. MuRBECK. Frukterna hos dessa båda oxelarter äro dock 



' Beobachtungen iiber seltene Waldbäunie in Westpreussen. Abhandl. zur 

 Landeskunde der Prov. Westpreussen. Danzig 1895. 



