SMARKK Mr.I)l)K.I,.\M)K\ 275 



slitna tänderna och den 38 cm. långa skallen) gammal björn, som 

 tydligen ej långt förut drunknadt. Björnrännan, en få meter bred 

 spricka i berget, är en kraftig fors, ofxanför hvilken björnarna 

 gärna passera. Så hade nog också denna björn tänkt, men ej 

 kunnat beräkna, alt strömsättningen i följd af det häftiga regnandet 

 nämnda tid \ar mycket starkare än vanligt. I dödskampen hade 

 han gripit en gren, som han ännu efter döden krampaktigt fasthöll. 



Ett fullt liknande fall inträffade för c:a 30 år sedan, däraf 

 namnet Björnrännan. 



Backe nov. 1907. Viktor Olofsson. 



Guldlax fångad vid Kostcr. 



J juni d. å. fångades på c:a 100 famnars djuj) i Kosterfjorden 

 utanför Strömstad ett exemplar af guldlaxen ( .\rgentina silus.) Den 

 är ungefär sä stor som en vanlig fetsill. 



Strömstad d. '"'"/ki u^oy (lora» Svomiii!^, 



Tandläkare. 



Häller kornsparfvcn pa att iitrota.s i Skanc? 



Från ett par personer har erhållits det meddelandet, att korn- 

 sparfvcn på senare år starkt aftagit i Skåne. Om detta ej skulle 

 vara af rent lokal natur, vore det skäl att studera orsakerna härtill 

 och försöka undanrödja dem. Det har framkastats, att katter skulle 

 vara de skyldiga och det är ej osannolikt, ty de äro som bekant 

 ett fullständigt plågoris för småfåglar. Skulle ej en väsentlig in- 

 skränkning i antalet af dylika okynnes- och skadedjur kunna göras? 



Kil liten gecko-ödla 



af arten Taroitola dclalaiidii Du.M. & Bibr. framkom i lefvande till- 

 stånd till .Stockholm den 10 sept. i år med en sändning af bananer, 

 som importerats från Kanarieöarne af Hr. Gunnar Wahll)erg. Ba- 

 nanerna hade legat öfver två nätter på kajen men, ehuru det varit 

 rätt svalt, hade den lilla geckon ej tagit någon skada, utan var helt 

 pigg, då den af Hr. Wahlberg öfverlämnades till Riksmuseum. Den 

 ifrågavarande arten liknar mycket den i Medelhafsländerna vanliga 

 Taroitola maurctanica, men T. Jclalandii har en annan utbredning 

 nämligen öfver Västafrika, Madeira och Kanarieöarne. 



Det intressantaste med denna historia är naturligtvis den om- 

 ständigheten, att den visar, huru smärre djur kunna ofrivilligt spridas 

 genom människornas åtgöranden från ett land till ett annat. Den 

 stora utbredning, som vissa geckoarter har, förklaras lätt nog åtmin- 

 stone delvis ])å detta sätt. Hufvudsakligen är det gifvetvis lägre 

 djur såsom insekter, snäckor etc, som spridas på denna väg men 

 ibland komma äfven högre djur med i skeppslasterna. Ormar i 

 färgträlaster äro ej så sällsynta, och en gång för nägra år sedan 

 träffades i New York en liten boaorm i en bundt bananer frän 

 Västindien. 



