Om Rosenmåsen (Rhodostethia 

 rosea) Macgil. 



(Hufvudsakligen efter Buturlin.) 



W ängst upp i nordost i den eviga isens rike, 

 hvarest sommarsolen knappt mäktar att åstad- 

 komma en bar fläck, nordost om Frans Josefs 

 land, norr om Nysibiriska öarne, noiT om Ala- 

 |ska, där någonstädes men ovisst hvar, har 

 man antagit, att denna fågel skulle ha sin 

 hufvudsakliga hemvist. I dessa ogästvänliga trakter i ett ark- 

 tiskt klimats all bisterhet, där lefver nämligen den skönaste 

 representanten af en för sina mjuka och fma färger utmärkt 

 fågelgrupp. Den öfverträffas ju lätt i färgprakt af många af 

 söderns grannt prunkande fåglar, men ingen torde kunna täfla 

 med den i älsklig och enkel smakfullhet. När den är klädd i 

 högtidsskrud är den rådande färgen hvitt med pärlgrå mantel 

 och vingar. Men öfver det hela breder sig en rosensky, som 

 tätnar på bröstet till rosenrödt, men är något svagare under- 

 till och än mera på hufvudet, den vigglika stjärten och arm- 

 pennornas spetsar. Liksom för att höja effekten af de eljes så 

 mjuka färgerna finnes kring halsen ett smalt sammetssvart 

 band. Näbben är svart, men fötterna äro röda samt ögon- 

 ringen cinnoberröd. Om vintern saknas det svarta halsbandet 

 och det rosenröda är blekare. 



Ungfåglarnes dräkt är mera anspråkslös. Halsbandet är 

 antydt men gråaktigt, pannan gråbrun, en mörk fläck i öron- 

 trakten sträckande sig under ögat, handtäckare svartbruna, 



