OM ROSEXMÄSEN (rHODOSTETHIA ROSEa) I 53 



handpennor till stor del af samma färg, stjärtpennor svartbrun- 

 spetsade, mörklTrnn rygg med mer eller mindre ockergula fjä- 

 derkanter, tvärbandad öfvergump och ej ett spår af rosenfärg 

 på den hvita undersidan. Allt detta gör, att ungfågeln ej i af- 

 lägsnaste mån kan mäta sig med de gamla till sitt utseende. 



Denna intressanta mås träffades första gången af Parry 

 och Ross på Melville-ön 1823. Men den fortfor att vara ytter- 

 ligt sällsynt långt efteråt. År 1865 voro inalles blott 6 exem- 

 plar kända och tio år senare hade visserligen antalet fördubb- 

 lats, men kunskapen om fågeln hade just ej ökats. Det var 

 hufvudsakligen ungfåglar, som hade påträffats, ty de ströfva 

 mera omkring. En hade förirrat sig till Färöarne och en annan 

 så långt bort från sitt hemland som till Helgoland och ytter- 

 ligare en hade förflugit sig till Yorkshire. Vega-expeditionen 

 lyckades endast erhålla en ettårig ungfågel med sönderskjuten 

 näbb vid Pitlekaj, men det oaktadt förklarades den af en en- 

 gelsk ornitholog vara utställningens pärla, då Vega-samlingarne 

 exponerades i London. Först den amerikanska Point Barrow- 

 expeditionen hade år 1882 tillfälle att observera denna art i 

 talrikhet och insamla material af den. »Fram»-expeditionen 

 observerade rosenmåsen vid tre tillfällen. En gång mellan 

 81° 5' och 81° 8' N. lat. och på ungefär 127 \'2° O. long. Ny- 

 sibiriska öarne voro då närmaste land. Vid ett annat tillfälle 

 sågos några nordost om Frans Josefs land. Expeditionen hem- 

 förde en flygvuxen årsunge, som afbildats af Collett. 



Men fågelns häckningsplats var och förblef okänd. Det är 

 sålunda ej så underligt, att naturforskare, som deltagit i ark- 

 tiska färder, alltid svärmat för denna gåtfulla fågel. De ha 

 längtat efter att finna dess hemvist, och det har hägrat för 

 dem i deras drömmar, att de skulle träffa på de platser, där 

 rosenmåsen lade sina ägg och uppfödde sina ungar. Men de- 

 ras förhoppningar gäckades. Rosenmåsens fortplantningshi- 

 storia var alltjämt höljd i dunkel. Huru länge så skulle varit 

 förhållandet, är svårt att förutsäga, om ej, mot all förmodan 

 skulle man nästan kunna säga, det lyckats den ihärdige ryske 

 ornithologen Buturlin att sommaren 1905 fuma en, som man 



