154 FAUNA OCH FLORA 



trodde, sydlig utpost af denna högarktiska fågel på Kolyma- 

 flodens deltaland. Visserligen var ju detta långt bort i Nord- 

 ost-Sibiriens kanske mest otillgängliga trakter, och arktiskt är 

 ju området fullständigt, men det var dock sydligare, än man 

 kunnat vänta, att denna isrikets skönaste prydnad skulle ha 

 sitt sommarhem. 



Att komma dit upp är en besvärlig tur, en många måna- 

 ders resa, och denna resa måste företagas under vintern med 

 hundslädar, ty dels är sommaren för kort, för att man skulle 

 kunna hinna fram, och dels kan man då helt enkelt ej taga 

 sig fram öfver halfupptinade, blöta tundror, träsk och moras. 

 Men väl på platsen utbreder sig för den intresserade ornitho- 

 logens syn vid sommarens annalkande ett fågellif så rikt och 

 så märkligt, att det gifver honom full lön för hans utståndna 

 mödor. Buturlin har i bref till »The Ibis» 1906 gifvit en 

 mycket tilltalande och målande skildring af sina iakttagelser 

 här uppe, och ur denna göres här nedan ett kortfattadt utdrag. 



»Det delta, som bildas af Kolyma-floden, den ostligaste af 

 de stora floder, som falla ut i Norra Ishafvet, ligger på ett un- 

 gefär mellan 68 7^° och 69 ^/4° N. lat. och från 159° till 

 161 V2° O. long. Denna stora sträcka, åtminstone 15000 kva- 

 dratkilometer, består af en brokig blandning af sjöar, laguner, 

 kanaler, bäckar, kärr, mossar och fuktig mark af alla slag, men 

 torra fläckar är det ondt om. Den södra delen af deltat un- 

 gefär en tredjedel eller än mindre är täckt af skog, den andra 

 delen sträcker sig ofvan skogsgränsen, men är till stor del öf- 

 vervuxen med ytterligt täta och välvuxna buskar af gråal 

 (Alnus incana), vanligen 5—10 fot höga, men stundom nående 

 en höjd af 15 fot och med en tjocklek af 5 — 6 tum, samt af 

 viden (Salix) af olika slag. Den resande måste gå omkring 

 20 kilometer från den stora flodens hufvudkanaler och sen 

 kanhända två eller tre kilometer från bäckarne, längs hvilka 

 han tränger fram, för att finna ett stycke verklig tundra sådan, 

 som jag sett på Kolguev-ön, med lafvar täckande marken samt 

 obetydliga buskar af Betiila iiana och olika viden strödda öfver 



