158 FAUNA OCH FLORA 



vatten med näbben under flykten som svalor göra, men sedan 

 lade den sig på ytan några sekunder utan att lägga ned vin- 

 garne, som den höll höjda öfver ryggen och drack på vanligt 

 sätt.» 



»Från den tredje juni och framgent blefvo rosenmåsarne 

 sällsynta på floden och voro spridda öfver deltalandet, ehuru 

 snön ännu var djup på buskiga ställen och isen blott hade 

 smält en famn eller två från strandbankarne. Jag trodde ej 

 att de börjat värpa, ty en hona som sköts den 31 maj hade 

 gulorna i äggstocken ej större än 8 mm. i genomskärning, men 

 flera kullar lämnades mig, alla något rufvade, den 13 juni^ 

 samma dag, som isen på Kolyma-floden slutligen bröt upp. 

 De fyra sista kullarne, som togos af mig själf den 31 juni, 

 innehöllo stora ungar klädda med dun och som skulle ha kläckts 

 inom få dagar. Vid den tiden blefvo al- och videbuskarne tyd- 

 ligt gröna och myggorna uppträdde i betydligt antal, men mid- 

 ten af sjön, som ej var i omedelbar förbindelse med älfven, 

 var ännu täckt af is.» 



»Jag fann rosenmåsen häcka i små kolonier af från två 

 eller tre till 15 å 20 par i sällskap med de vanliga tärnorna, 

 hvilka likvisst nästan i hvarje fall voro talrikare.» 



»Ett par eller två af svartsnäppa häckade nästan alltid med 

 dem och icke sällan storlom och alfågel, ibland i sällskap med 

 den hvitvingade Larus glaucescens (?) och ett par af brockfågel 

 (Squatarola lielvetica). En liten låg ö i en sjö är vanligen ut- 

 vald till häckplats och detta gör boen särdeles svåråtkomliga, 

 då ända till sista dagarne af juni båt endast kan användas 

 vid stränderna och sen måste dragas öfver isen, som är ytter- 

 ligt hal och vanligen efter juni månads inbrott osäker isynner- 

 het i närheten af holmarne, som jag till min skada blef varse. 

 En af kolonierna var dock belägen på ett stycke blöt tundra 

 nära två sjöar. Den hade en utsträckning af en kvadratkilo- 

 meter och täcktes af en labyrint af polar med snövatten till 

 ett djup af från två till sex eller äfven tio tum men dock möj- 

 lig att passera i vadstöflar, tack vare det golf af evig is som 

 fanns under gyttjan. Mellan dessa polar, som voro 15 till 50 



