248 FAUNA OCH FLORA 



ljuset och stode i samband med, att det hvita, ofärgade ljusets 

 olika strålar icke alla hade samma genomträngningsförmåga 

 genom vatten. Örsted trodde nu, att de röda strålarna 

 trängde djupast, därnäst de gula o. s. v. efter deras ordning 

 i spektret, så att slutligen de blåa och violetta hade den 

 minsta genomträngningsförmågan. Nu ordnade sig enligt Ör- 

 sted algerna efter ljusstrålarna, så att alger af en viss färg 

 just komme i ljus af samma färg. Hvarpa nu detta berodde. 

 det blefve enligt Örsted att söka vidare utforska. Nu begick 

 Örsted det fundamentala misstaget, att han trodde, att det 

 var det röda ljuset, som trängde längst på djupet och det vio- 

 letta kortast. Det förhåller sig alldeles tvärtom. Örsted är 

 likväl den förste, som sökte sätta algernas djupfördelning i 

 samband med ljusets olika genomträngningsförmåga till olika 

 djup och att han icke lyckades få någon tillfredsställande för- 

 klaring härtill, är ju mindre underligt, då han hyste en oriktig 

 uppfattning om ljusets natur på de olika djupen. 



Sen Örsted offentliggjorde sina undersökningar från Öre- 

 sund, dröjde det ganska länge, ända till 1882, tills några 

 nyare undersökningar publicerades på detta forskningsområde. 

 Då utkom nämligen Bertholds omfattande arbete om hafsal- 

 gernas fördelning i Neapels Golf. 



Berthold lämnar här en på noggranna iakttagelser i na- 

 turen grundad detaljerad skildring af hafsalgernas fördelning 

 i denna del af Medelhafvet. Han uppvisar, hurusom hvarje 

 alg måste anses liksom eftersträfva en viss ljusintensitet, olika 

 för olika arter. Många hafva stort Ijusbehof och påträffas 

 därför alltid omedelbart under vattenytans nivå, andra äro 

 ytterst ljusskygga och återfinnas därför endast på djupare 

 vatten eller i mörka grottor. Såsom bevis för, att det just 

 vore ljusstyrkan, som satte gränsen för algernas nedträngande 

 på djupen, anför Berthold vegetationens fördelning inne i 

 grottor, där algerna, som ju där växa alla på ungefär samma 

 nivå, ordna sig från grottans mynning inåt på samma sätt 

 som vid vertikalutbredningen nedåt, så att närmast mynningen 

 anträffas en flora, som till sammansättning är identisk med 



