OM I.JUSKIS IKM,\ lANDK l'A H Al'SA LliKRNAS !•( )KI)ELN1N(; 251 



Jen assimilerade växtens färg, påverkade assimilationen star- 

 kast. Så visade gröna växter (grönalger) starkaste assimila- 

 tionen i rödt ljus, blågröna alger den starkaste i gult, gulbruna 

 alger den starkaste i blågrönt och röda alger i grönt ljus. 

 Engel.mann bestämde ytterligare olikfärgade algers förmåga att 

 absorbera olika ljusslag och fick så fram den viktiga fysiolo- 

 giska lagen, att ett visst ljusslags assimilatoriska effekt (när- 

 !nast syrgasafsöndringen) är proportionell till algens absorbtion 

 af ljusslaget i fråga. EwciELMANN antog' vidare, att förmågan 

 att assimilera icke, såsom man hittills antagit, vore något en- 

 dast för det gröna färgämnet i växterna (klorolyllet) utmär- 

 kande egenskap, utan att denna förmåga tillkomme äfven andra 

 i \'äxternas färgkroppar bundna färger. 



Denna sin assimilationsteori fann nu Engelmann bekräftad 

 genom hafsalgernas djupfördelning i liafvet. Genom experi- 

 ;nent är fastställdt, att vattenskikten absorbera af spektrets 



'lika färger företrädesvis rcklt och i långt mindre grad violett, 

 ■ )ch redan \'id 30 meters djup upphöra alldeles de röda, vid 

 •;»mkr. 170 m. de gula och först vid öfver 300 meters djup de 

 gröna strålarna. Med kännedom härom blir det tydligt, att 



<m öfvei" hufxiic! taget en växt skall för assimilation kunna å 

 djupen tillgodogöra sig några ljusstrålar, så måste växtens 

 färg hafva en så vidt möjligt komplementär färg till de strålar, 

 -om stå till buds. Det vore alltså enligt Engelmann nödvän- 

 digt, att assimilerade organismer t. ex. å djupen måste vara 

 röda. Öksteds gamla indelning kom nu delvis åter till he- 

 ders, ehuru grundad på andra och bättre synpunkter. Det 

 förhållandet, att äfven i de högre regionerna t. ex. vid ytan 

 förekommo talrika r()dalger och brunalger vederlägger icke 

 denna teori, ty naturligtvis finnes äfven vid ytan de strålar, 

 som absorberas af röda och bruna alger. Ett stöd för denna 

 Engelmanns teori fann man äfven däri att vissa alger kunde 

 ändra färg allt efter växtlokalen, så att de voro röda på dju- 

 pet, men gröna vid ytan. Genom att odla sådana alger i en- 

 färgadt ljus af olika slag kunde man äfven fa dem att förändra 

 färg, i det algens ursprungliga färg förändrades, så att den 



