EN KRITIK 131 



förf., när det gäller fakta, till ojämförligt största delen öst ur käll- 

 skrifter (efter Kolmodin förekomma ofta afskrifter, ibland något 

 modifierade, ex. bjorktrastoi, ströinstarcn), men roat sig med att här 

 och där bifoga egna idéer och reflexioner, hvilkas vetenskapliga 

 värde emellertid är underhaltigt, och hvilka stundom få karaktären 

 af rena påhitt eller infall. 



Se här en liten axplockning! 



Om staren får man veta en del goda sanningar, lärda och kända 

 re'n under pojkårens skogslöparlif, men därtill följ.: »Sommartiden 

 befria de korna från diverse insekter, särskildt bromskirvcr, hvilken 

 tjänst boskapen tacksammeligen erkänner, i det den lämnar fåglarna 

 ostörda.» Jag ber fä ui)plysa förf. om, att bromsens (Tabamis bo- 

 riiiKs) larver finnas i jorden, men nötstyngets (Hypoderina bovis) i 

 nötkreaturens hud. Hvad jag här särskildt ville framhålla, var det 

 för svenska ornitologer högst frapperande påståendet, att staren 

 skulle befria korna från dessa larver. Har förf. verkligen iakttagit, 

 att så sker, och att fåglarna få »ostörda» utföra den för nötboska- 

 ])en helt visst ingalunda smärtfria operationen? 



Man läse vidare notisen om talgoxen. Det hade sannerligen 

 varit både i hög grad intressant och för möjligheten af ett verkligt 

 konstaterande af faktum synnerligen önskvärdt, att förf. närmare an- 

 gifvit, på hvad grunder han anser »många fakta (albinos, små- 

 växta former o. thl })•>■> vara resultatet af inafvel på Gotland. — 

 Uppgiften om nuirkry]iaren (Tichodroma initraria L.) synes förf. ned- 

 skrifvit utan tanke på möjligheten, att läsaren kunde draga i tvif- 

 velsmål. huruvida ej en felobservation föreligger. Då fyndet är af 

 fullkomligt enastående art,- l)orde väl förf. gjort sig närmare under- 

 rättad om och i sin notis angifvit, under hvilka omständigheter iakt- 

 tagelsen gjordes och hur detaljeradt sagesmannen kunnat identifiera 

 arten. Som uppgiften nu föreligger, kan ingen forskare med godt 

 samvete upptaga den i den vetenskapliga litteraturen. — Att förlägga 

 de yngre måsarnes af allehanda arter sommarvistelse »långt nordpå, 

 vid Spetsbergen och ditåt» är ju absolut grundlöst, då hittills intet 

 enda exemplar af vid Gotland häckande måsarter anträffats vid 

 Spetsbergen. — Ogrundade måste förf:s nakna uppgifter om svarta 

 och hvita samt hvithalsade Jtugsnapparens förekomst på Gotland anses, 

 hvilka stå i strid med äldre erkända forskares erfarenheter. — Hvilken 

 otyglad fantasi hos förf. förråder ej följ- konklusion: »Att spillkrå- 

 kan är så allmän på Gotland beror väl hufvudsakligast därpå, att 

 hans värsta fiende, mården här saknas!» Eller följ., som också vi- 

 sar arten af hans teoretiska spekulationer: »Och inom fågelvärlden 

 åldras ej individen — tvärtom blir fågeln i allmänhet skönare ju 

 äldre han blir. Troligen beror detta därpå, att fåglarna i sina 

 inälfvor ha en mycket magrare flora af mikrober än däggdjuren. 

 Tarmarna äro korta och omsättningen af födan rask» (se gräsanden 

 sid. 69). Eller (se svarthakcdoppingen sid. 89): »Den värme, som 

 de ruttnande växterna i boet, som är stort och platt och simmar 



' Kursiv, af rec. 



- Murkrvparens hemland ar Alperna, Karpaterna. Spanien, Grekland 

 och Himalaia! Redan i södra och mellersta Tvsliland är den en .w//,nv//.i,''"f'" 



