UTROTADE FAGLAR: »HOLLÄNDSKA DUFVAN» FRAN MAURITIUS 135 



burgli.^ Dit har det kommit genom en fransman Dufresne, 

 som varit anställd vid Paris museum och äfven haft enskilda 

 samlingar. Milne Edwards och Oustalct ha gjort det sanno- 

 likt, , att Dufresne erhållit sitt exemplar af en marinsoldatsofficer 

 Mathieu, som 1811 återkom frän Mauritius efter 8 å 10 års 

 vistelse därstädes. 



Reseberättelser från llOO-talet innehålla ofta notiser om 

 »holländska dufvan» och påpeka dess präktiga färger. Omkring 

 1790 var den ännu tämligen allmän, men ett exemplar, som 

 dödades af M. E. Geoffroy vid Savane 1826 var troligen det sista 

 af sin art. Den började nog att vara sällsynt redan i början af 

 1800-talet, ty en fransk resande Milbert säger i sin resebeskrif- 

 ning (tryckt 1812), att han visserligen ofta haft tillfälle att se 

 den men aldrig lyckats få fatt i något exemplar. »Denna fågel 



lefver enstaka», säger han, »i vattendragens dalsänkor» . 



»Den lefver af frukter och tlodsnäckor.» Detta är nästan allt 

 som finnes i litteraturen angående fågelns lefnadssätt, och det 

 gäller troligen ej för den tid, då den var talrik, ty då lefde den 

 nog i flock såsom flertalet andra dufvor. 



Utom denna dufva fanns pa Mauritius ytterligare en annan 

 dufva (Nescenas mayeri). Denna är ännu ej utrotad, ehuru 

 dess öde synes hotande. Den är något större än den »hol- 

 ländska dufvan» och är ljusröd på hufvud, hals, mantel och 

 undersida, brun på vingarne, grå på gumpen och med kanel- 

 brun stjärt. Om denna uppgifves det i resebeskrifningar, att 

 den skulle vara välsmakande, men »giftig» att förtära. När 

 européerna först började besöka Mauritius, voro dufvorna yt- 

 terst talrika. Detta framgår t. ex. af berättelsen om en hol- 

 ländsk expedition af år 1598. Där omtalas bl. a. »matroserna 

 togo sådana (d. v. s. dufvor) till ett antal af ända till 150 på 

 en eftermiddag, och de skulle ha kunnat ta med sig än flera, 

 de skulle ha tagit med händerna eller dödat med en käpp så 



^ Af detta har Mr Eagle Clarke vänligen lämnat en fotografi, hvilken af 

 artisten A. Ekblom användts vid förfärdigandet af bifogade plansch. Till ledning 

 för färgerna har dels legat studier af detta exemplar, dels en färgplansch af Milne 

 Edwards och Oustalet i »Centenaire de la fondation du Museum d'Histoire Natu- 

 relle 1893». 



