136 FAUNA OCH FLORA 



många, som de skulle ha velat». Men sådana förhållanden 

 varade naturligtvis ej länge. Människornas direkta sköfling af 

 de orädda öfåglarne var ej den enda orsaken till dessas under- 

 gång, utan de af människorna införda och lössläppta djuren 

 gjorde kanske än mera förfång. I synnerhet torde förvildade 

 svin och en art makaker (Cynomolgus pileatus, införd från 

 Ceylon) varit fördärfbringande för ägg och ungar af allehanda 

 fåglar. 



Släktet Alectroejias är dock ej utdödt, ehuru dess präkti- 

 gaste art försvunnit från de lefvandes antal. En nära besläk- 

 tad art (A. madagascariensis), som lefver på Madagaskar, är 

 indigoblå med skiffergrå hals och delvis röd stjärt. Seychel- 

 lernas representant (A. piilcherrima) är svartblå med röd hjässa 

 och grå hals^ och Komorernas (A. sganzini) är blåsvart med 

 hufvud, hals och angränsande partier af rygg och bröst grå. 

 På ön Rodriguez fanns troligen också en art af detta dufsläkte, 

 men den utrotades så tidigt och så fullständigt, att man ej har 

 några säkra uppgifter om den. 



Slätet Alectroejias hör till en afdelning af de fruktätande 

 dufvornas familj, som är utbredd från Malacka öfver den malajiska 

 arkipelagen ända till Fijiöarna. De ha sålunda ej sina närmaste 

 släktingar i Afrika, hvilket ju är af intresse från zoogeografisk 

 synpunkt. 



Af denna art finnes ett exemplar i Riksmuseum. 



