FOSSILA I.ÄGRF. DJUR TRAM NORDAMI- RIKAS KAMIiRIUM 7 



Den som sett en Sagitta, en lielt litcMi, fint byggd pelagisk 

 mask med horisontala fenor vid kroppens sidor och i stjärt- 

 spetsen, som komma den att något påminna om en pil, hvaraf 

 dess latinska namn, torde aldrig hafva en tanke på, att ett så 

 skört byggdt djur med nästan glasklara väfnader skulle kunna 

 bevaras i fossilt tillstånd. Och dock är det en sådan form 

 Walcott nu beskrifvit under namnet Amiskwia sagittifonnis 

 (fig. 2) från jordens, så vidt kändt är, näst äldsta fossilförande 

 system. Att här en verklig chaetognat föreligger, därom lämnar 

 den goda afbildningen intet tvifvel. Fenorna och den allmänna 

 kroppsformen likna i hög grad en sådan af det i Medelhafvet 

 och Atlanten förekommande släktet Spadella, som har 1 par 

 fenor vid kroppens midt (Sagitta har 2 par). I likhet med 

 Spadella cephaloptera (fig. 3) har den också ett par tentakler 

 på hufvudet (hvilka saknas hos Sagitta); de sitta dock längre 

 bakåt hos Spadella} Den fossila masken låter äfven delvis de 

 inre organen framstå rätt tydligt. Man ser framme i hufvudet 

 en triangelformig figur, som alldeles motsvarar ett muskelknippe 

 hos de nu lefvande formerna, hvilket tjänar till att röra käk- 

 borsten, af hvilka gruppen fått sitt vetenskapliga namn. Vidare 

 ser man som en ljus sträng i kroppens midt tarmen, hvilken 

 emellertid här tycks löpa ut ända till basen af sjärtfenan, medan 

 den hos de nutida formerna öppnar sig ett stycke från den 

 bakre kroppsspetsen. Till denna väsentliga skillnad kommer 

 äfven den omständigheten, att ett bakre tvärseptum eller skilje- 

 vägg, som hos de nu lefvande formerna afskiljer stjärten från 

 den öfriga kroppen, saknas hos Amiskwia, medan däremot ett 

 främre sådant bakom hufvudet lär förekomma. Emellertid äro 

 dessa detaljer så svåra att iakttaga, att de möjligen kunna vara 

 förhanden utan att tydligt kunna påvisas. Hos de moderna 

 formerna går emellertid tarmen på larvstadiet ända ut i stjärt- 

 spetsen, men den bakersta delen förlorar sitt lumen och om- 

 bildas till ett längsseptum, innan djuret når sin definitiva ge- 



^ I verkligheten synes Spadella vara det primitivare af de båda släktena 

 äfven på den grund, att det främre fenparet hos Sagitta anlägges vid ett längre 

 framskridet utvecklingsstadium. 



