I-OSSILA I.ÄGRi; DJUR FRÄN NORDAMKRIKAS KAMBRIUM I 7 



bland vetenskapsmännen, nämligen teorien om arternas kon- 

 stans, som går ut på att arten förhåller sig oförändrad till sina 

 väsentliga karaktärer under tidernas lopp, men att då och då 

 nya arter uppstå plötsligt, språngvis, genom mutation på grund 

 af i det inre verksamma krafter. Antager man å andra sidan 

 den s. k. tillpassningsteorien, enligt hvilken de yttre omstän- 

 digheterna utöfva ett reglerande och utväljande inflytande på 

 organismerna, så måste man, för att förklara konstansen under 

 långa tider, förutsätta en likformighet och oföränderlighet i 

 respektive yttre förhållanden, särskildt temperaturen. Från 

 geologisk sida möter också intet hinder att tänka sig, att kli- 

 matet under kambrisk tid varit i det närmaste lika nutidens. 

 Man har nämligen i kambriska aflagringar i Kina och Austra- 

 lien funnit repade block, hvilka tydligt visa, att en nedisning 

 ägt rum redan så tidigt. 



Man må hylla hvilka åsikter som helst, tydligt är emellertid, 

 att stamformerna till dessa djurgrupper måste hafva lefvat 

 ofantligt långt tillbaka i tiden, så att vi ej hafva den ringaste 

 utsikt att någonsin träffa dem i fossilt tillstånd. Den jämfö- 

 rande anatomien och embryologien ensamma är det förbehållet, 

 att i samråd med paleontologien söka fastställa de linjer, efter 

 hvilka utvecklingen ägt rum i urtiden. Med stöd af paleonto- 

 logien har detta ofta nog lyckats. Det är därför med största 

 intresse man afvaktar, hvad som härefter skall bringas i ljuset 

 från de omskrifna kambriumskikten, och säkerligen torde det 

 ej dröja länge, innan vi få anledning att ånyo lämna något 

 meddelande om Walcotts undersökningar. 



Fauna och Flora 1912. Haft. 1. 



