Ännu några ord om nedgräfda ägg\ 



särskildt om den öfvertaliga äggkullen hos den fläckiga 

 sumphönan (Porzana porzana). 



■^ n uppsats öfver detta ämne, undertecknad 

 T. Bolin, har jag med nöje genomläst i 5:e 

 häftet af förra årgången af denna tidskrift. 

 Genom denna uppsats blef det konstateradt, 

 2 att ägg en och annan gång finnas nedgräfda 

 ä^^lr^i' balen hos vissa fåglar, i synnerhet hos så- 

 dana, som lägga stora äggkullar. Tacksam mot författaren 

 för hans inlägg i frågan vill jag här ytterligare tillägga några 

 ord om de af mig observerade fallen. I själfva faktum, att 

 ägg understundom finnas nedgräfda i redet, äro vi ense, men 

 i hvad afsikt detta skett synas vi vara af olika meningar. 

 Efter hvad jag kunnat förstå, menar Herr B., att endast tyngd- 

 lagen eller slumpen verkat; min mening är, att fågeln afsikt- 

 ligt gräft ned äggen för att reducera kullen. Ofta ser man 

 sådana afsiktliga handlingar hos fåglarna, mera komplicerade 

 än den nu i fråga, i synnerhet vid bobyggnaden och anord- 

 nandet af äggen. Så t. ex. bygger sothönan ett sluttande plan 

 eller brygga, som leder upp till boet, för att bekvämt kunna 

 praktisera sig dit, ifall boet skulle blifva för högt genom vat- 

 tenytans sänkning, som ofta inträffar i sjön Tåkern. Doppin- 

 gen döljer omsorgsfullt äggen, då han lämnar boet, för att de 

 ej må bortröfvas af kråkor. Detsamma göra nästan alla and- 

 fåglar, i synnerhet under den tid de hålla på att värpa. Ofta 

 har jag sett, hur en rufvande svan omsorgsfullt torkar sina 

 fjädrar, innan hon återgår till rufningen samt hur hon med 

 näbben vänder på äggen, troligen för att de skola värmas från 



