Pr.Hk KAI.M 167 



och Ull under omtryck varande delarna. Det blir dock ett helt 

 år af resan, hvaröfver man ej har någon skildring. 



En liten kort resumé öfver arbetet under denna tid får 

 man emellertid af Kalms eget företal, och äfven en och annan 

 detalj har man reda på genom en del bref och afhandlingar. 

 Om den nämnda tidrymden heter det i företalet: »Kom litet 

 för Jul [1749] tilbaka til Nya Sveriget. Hvad växters frön 

 denna Sommarn blifvit samlade, sändes alla, samma Vinter, hem 

 til Sveriget. År 1750 besåg jag Västra delen af Pensylvanien, 

 en stor del af sjökanten i nya Jersey, lämnade sedan Jung- 

 ström denna Sommarn qvar i Pensylvanien, at samla allehanda 

 växters frön, medan jag allena genomfor Nya Yorck, reste öfver 

 Blåa Bergen till Albany, så upp för Mohaks flod, och vidare 

 genom de bekanta grymma Irroquoirs land; nämligen Moha- 

 karnas, Oneidernas, Taskarorernas. Onoridagernas och Kaju- 

 gernas; sedan öfver den stora sjön eller inländska hafvet On- 

 tario ända til det märkvärdiga Niagara fall, som väl får räknas 

 bland de största märkvärdigheter i Naturen. Därifrån skedde 

 Resan om Hösten tilbaka öfver en annan del af Blåa Bärgen 

 tils jag uti October kom åter til Philadelphia. Ar 1751 den 13 

 Febr. lämnade vi Philadelphia. Den 16 stego vi ombord vid 

 Nev/ Castle, at gå hem til Europa. Den 18 ejusd. såg sista 

 gången America och tilstår, at det skedde med en mer än 

 stor sveda, at jag skulle så snart lemna det; emedan der var 

 så otaligt mycket ännu i alla 3 Naturens Riken af mig osedt 

 och obeskrifvit, som jag nödgades lemna åt andra.» 



Var vistelsen i England föga gifvande för Kalm som zoo- 

 log och botanist, så ger Amerika dess mer. Såväl växter som 

 djur voro till stor del alldeles nya för honom, och det är knap- 

 past en dag, som han ej har något att förmäla om dylika ting. 

 Svårigheten här är blott att bland det rika förrådet utvälja 

 hvad som kan vara mest förtjänt däraf. Ofta ha hans med- 

 delanden endast kuriositetsintresse, — en stor del äro, som ju 

 är att vänta, berättelser, han hört af andra mer eller mindre till- 



