PKUR KAl.M l6(; 



vår varg, och de af K alm omtalade formerna uppställas ofta 

 som blott färgvarieteter af dcmia, ännu i dag spridda öfver 

 största delen af Nordamerika från Mexico upp till Grönland. 

 Artens raska försvinnande frän Philadelphia-trakten, där den 

 dåtida obetydliga odlingen snarare bort bereda honom fördelar 

 än olägenheter, påminner om hvad som skett med vår varg, 

 hvars hastiga fördrifvande långt mot norr är ett ännu oför- 

 klaradt faktum. 



»Af Räfvar tinnes uti de Ängelska colonier enkannerligen 

 2:ne slag, nämligen de grå och de röda.» De sistnämnda äro, 

 som Kalm också säger, ingenting annat än vår vanliga art, de 

 andra åter kallas af Fransoserna i Canada Virginiska Räfvar-». 

 Det är den öfver alla de sydliga och mellersta staterna allmänna 

 grdräfven ' Urocyon cinereo-argentatiis., som här menas. Den röda 

 uppgafs vara inkommen från Europa, enligt en version öfver 

 isen norrut, enligt en annan åter hade den blifvit direkt införd 

 af en för räfjakt passionerad engelsk invandrare. Den grå an- 

 sågs ej så skadlig som den röda; då för den senare betalades 

 2 skillingar Pensylvaniemynt skottpengar, fick man sålunda 

 ingenting för de grå, ehuru äfven de »hålla nog illa hus med 

 höns, ankor, gäss och kalkoner, när de kunna komma åt». 

 Bådas skinn användes som pälsverk och betingade ett pris af 

 2'/2 skilling. Af det amerikanska gräf svinet (Taxidea ameri- 

 cana) fick Kalm ett skinn, men »jag kunde ej af skinnet finna 

 någon skilnad mellan dessa och våra gräfsvin i Sverige». De 

 likna ju också hvarandra mycket till det yttre, ehuru i synner- 

 het tändernas beskaffenhet göra, att de föras till olika släkten. 



Minken ( Putorias vison) än allmän till och med inne i 

 Philadelphia vid skeppsvarfven, »där de äro råttornas gryme 

 förföljare». Kalm lyckas dock aldrig själf få se de försiktiga 

 djuren, men alla känna dem, och man får en liflig skildring af 

 deras vanor och deras röfverier i hönshus och ankgårdar. 

 Skinnen gälla »20 pence å 2 skillingar alt som de voro stora 

 til; masta delen af dem sändas öfver til Ängland, hvarifrån de 

 sedan skickas til andra länder». 



De för Nordamerika så karakteristiska rofdjuren, stinkdjuret 



