NÅGRA FAUNISTISKA NOTISER FRÄN SÖDERMANLANDS SKARGÅRD I 27 



biologiska iakttagelser, men i alla fall hade vi nöjet att göra 

 några observationer, som äro af sådant intresse, att de utgöra 

 den egentliga anledningen till dessa raders nedskrifvande. Vi 

 fingo nämligen se ett fullständigt och hvad några arter angår 

 intensivt flyttfågelssträck. Straxt på morgon såg jag några 

 små fåglar, som sökte föda och skydd mellan några stenar. 

 Vid närmare efterseende fann jag, att det var löfsångare. Då 

 vi sedan begåfvo oss till skärets sydliga del, varsnade vi, huru 

 löfsångare oupphörligt en och en kommo ut ur regntjockan 

 frän söder och slogo ned på skäret. Det var tydligen lifs- 

 kraftiga och pigga fåglar, ty trots regn och rusk voro de »i 

 bästa kondition» och hoppade och flögo omkring sökande föda 

 en stund för att sedan åter fortsätta resan mot norden. Det 

 var ingalunda felflugna utmattade fåglar. Det syntes bl. a. på 

 den utmärkta skicklighet, hvarmed de undveko och hunno un- 

 dan den retade sädesärlehanen, som ilsket jagade dem, som 

 konuTio i närheten af hans bo. Löfsångarna i angränsande 

 delar af Sverige hade ju redan anländt till sina boplatser om- 

 kring en månad förut. Vi hade sålunda här framför oss ett 

 sträck af Lapplands fåglar och kunde sålunda konstatera, 

 huru de där hemmahörande fåglarna ej flytta successivt, som 

 mången tror, utan med ens draga från sina varma vintervisten 

 vid ekvatorn till Lapplands korta, men insektsrika sommar. 

 Jag kunde ej undgå att tänka på och jämföra förhållandena 

 här, och där jag senast sett en talrik förekomst af löfsångare. 

 Det var för litet mer än ett år sedan på akasiesteppen norr 

 om Kenia och praktiskt taget midt på ekvatorn. Där liksom 

 i det odlade landet på Kenias sluttningar voro löfsångarna 

 synnerligen talrika i febr. och mars. Men äfven där såg man 

 dem alltid en och en. I febr. ruggade de, så att en del exem- 

 plar ej hade mer än hälften så lång stjärt mot det normala. 

 Tänk, hvilken resa dessa tillsynes så späda fåglar företagit! 

 Och dock voro de, som sagdt, lika muntra och krya, som om 

 60 breddgrader mer eller mindre ej var annat än en liten 

 bagatell. 



