Ostafrikanska man råttan 



(Lophiomys ibeanus). 



■Ii^]et tropiska Afrika är rikt på däggdjurs-former 

 ... _^^ af många olika slag och öfverträffar måhända 

 Wjflffl^^ i det afseendet öfriga kontinenter. Särskildt 

 liylj^ gäller ju detta om de stora djuren, men äfven 

 / jiijnym bland de smärre finnas många egendomliga 

 I^^"^^^^^^^ former, och en dylik är den gnagare, hvars 

 bild visas här nedan. Man skulle kunna öfversätta dess veten- 

 skapliga namn med man råtta, och det är ju äfven passande, 

 ty de långa håren bilda en väldig man eller kam längs ryggen. 

 Lophiomys har dessutom en egendomlig fördelning af håren. 

 Dessa äro dels långa, tämligen styfva hår, som ha mörk bas 

 och därpå äro hvita, så svarta och slutligen åter mer eller 

 mindre hvita i spetsen, dels kortare mjukare hår med grå bas 

 men sedan bredt hvita och med svart spets. Dessa olika hår 

 äro ordnade så, att hvitt passar mot hvitt och mörkt mot 

 mörkt af de olika håren. Då därtill kommer att längs hela 

 sidan håren äro delade uppåt och nedåt liksom i en slags bred 

 bena och längs detta fält blott hår af det kortare slaget fmnas 

 och dessa hår äro smutsgrå till färgen, så bidrager detta till 

 djurets egendomliga utseende. Ryggkammen blir härigenom 

 mera framträdande och djuret förefaller strimmigt i svart och 

 hvitt på sidorna. En dylik i ögonen fallande färgfördelning 

 plägar ofta förekomma under sådana förhållanden, att man tyd- 

 ligen kan förklara det svarta och hvita utgöra varningsfärger. 

 Detta är t. ex. fallet med stinkdjuren i Amerika och zorillan 

 och dess släktingar i Afrika, hvilka alla äro mer eller mindre 

 strimmiga i svart och hvitt och sålunda lätt synliga men äga 



